SUNDELL, UNDERSOKN. OM ELEKTR. DISJUNKTIONSSTRÖMMAR. 487 
dervid uppkommande disjunktionsströmmen delar sig i tva delar, 
af hvilka den ena i samma riktning som urladdningsströmmen 
senomlöper de hvarf, som ligga emellan m:te och n:te; den an- 
dra delen åter genomgar de öfriga hvarfven af samma tråd i 
motsatt riktning mot, alla hvarfven af den andra tråden i lika 
riktning med urladdningsströmmen. Om hvarfvens antal är p 
för hvardera tråden, inser man lätt, att den förra strömdelens 
inverkan pa magnetnalen är proportionel med n — m eller antalet 
af de hvarf, som genomlöpas af densamma; den sednare ström- 
delen verkar aflänkande i proportion med samma tal n — m, som 
dock här utgör skilnaden mellan antalet p af de hvarf, hvilka 
strömdelen genomgår 1 lika riktning med urladdningsströmmen 
samt p— (n— m) af dem, i hvilka strömdelen har den motsatta 
riktningen. Utslaget är vidare proportionelt med strömdelens 
intensitet, hvilken är lätt att uträkna. Kallas nemligen den 
disjunktionselektromotoriska kraften D samt det totala mot- 
standet M, blir disjunktionsströmmens intensitet i gnistan lika med 
D. 
Mm’ 
intensiteten för den förra strömdelen blir 
2p —(n— m) D 
2p en: 
för den sednare strömdelen 
Be). 
2p M 
Betecknar man således utslaget för en ström af intensiteten 1, 
som genomgar blott ett hvarf af rullen, med «, blir utslaget för 
den förra strömdelen 
2p—-(nm—m) D 
(n —— m) U» MERIF IS . m’ 
för den sednare 
n—m D 
DE 
(n — m)u. 
Adderas dessa tva expressioner, erhälles sasom utslag för 
båda strömdelarne, dä de verka samtidigt, 
