SUNDELL, UNDERSÖKN. OM ELEKTR. DISJUNKTIONSSTRÖMMAR. 497 
D' fick öfverhanden. Flyttades åter rheostaten till fk, kunde 
snistan de förlängas, så att D bestämde utslagets riktning. På 
detta sätt anställdes följande försök. _Galvanometern befann sig 
i /k vid G. Gnistorna hade tillsammans en längd af 8 milli- 
meter; den mindre gnistan var omkring 3,5 mm. den större 4,5 
mm. lang. Slagvidden omkring 6 mm. Endast medeltalen af 
utslagen anföras. 
i. 2. 3. 
lj == åke de> di dry >>de 
Utslag: + 17,2 — 10,4 + 18,4. 
.Maskinströmmen ensam gat ett negativt utslag. Saledes 
var 1 försöken 1 och 3 strömmen J), i försöket 2 strömmen D 
den rådande, hvilket blir klart genom en blick på figuren, der 
alla strömmarnes riktningar äro angifna pa det förut begagnade 
sättet. Om de bada disjunktionsströmmarne ej funnos till, skulle 
vexlingen i utslagets riktning vara oförklarlig. 
Serien 3. Om traden ke förenas med a samt dha med c, 
kunde gnistorna göras olika långa, äfven om rheostaten helt och 
hållet bortlemnades. Utslaget visade sig då så känsligt för olik- 
heter mellan de båda gnistornas längder, att det icke lyckades 
mig att helt och hållet få det att försvinna. Det var nemligen 
icke möjligt att göra gnistornas längder så lika, att icke den 
ena gnistans disjunktionsström blef den rådande och gaf ett ut- 
slag. I denna försöksserie var kulan d af tenn, e och f af jern; 
gnistornas sammanlagda längd = 8 mm., den ena omkr. I mm. 
längre än den andra. Slagvidden 8 mm. 
ie 2. IL 
df > de öka == Of dj de 
Utslag: — 24 + 19,9 — 35,7. 
Till följe deraf att tradarne ke och dha pa ofvan anförda 
sätt hade bytt platts med hvarandra, hade alla utslag vexlat rikt- 
ning, så att maskinströmmen nu gaf positivt utslag. Således 
bestämdes utslaget 1 I och 3 af strömmen D', i 2 af strömmen D. 
Försöken i serierna 2 och 3 äro af vigt, emedan de på ett 
ojäfaktigt sätt bevisa, att den disjunktionselektromotoriska kraften 
vexer med gnistlängden. Motståndet för de båda disjunktions- 
