508 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
en förminskning äfven bort visa sig, då rullen med brygga var 
insatt, emedan motståndet i den metalliska delen af ledningen 
(oafsedt motståndet i gnistan) äfven da var ökadt med 460 cm 
eller en fjerdedel af dess storlek utan rulle. 
Försöket 3. Detta försök anställdes för att utröna det in- 
flytande, som en disjunktionsgnista i den sekundära ledningen 
kan hafva på en disjunktionsström i den tertiära. För detta 
ändamål insattes en gnistapparat vid n (Fig. 4). Försöket ledde 
till följande resultat: Sa länge de båda gnistorna voro korta i 
förhållande till slagvidden, slog nålen alltid ut för en ström af 
motsatt riktning mot den första strömmen af tredje ordningen 
(Aa). Om åter gnistan vid p uppdrefs till sin maximilängd, 
berodde utslagets riktning på längden af gnistan vid n. Om 
nemligen äfven denna gnista förlängdes alltmera, slog nålen slut- 
ligen ut åt det motsatta hållet och det desto mera, ju längre 
gnistan vid » blef. Utslagen voro dock något ojemna, eniedan 
gnistan vid p vid en och annan urladdning uteblef; några afläs- 
ningar i ändamal att nogare utreda utslagets beroende af gnist- 
längden i den sekundära ledningen företogos derföre icke. Då 
slagvidden var 24 mm., gnistan vid p 5 mm. samt gnistan vid 
n 3 mm., slog nalen ut 55 skaldelar för Aa’s disjunktionsström. 
Vid omkring 5 millimeters gnista vid n vexlade utslaget riktning, 
Da gnistan vid n hade erhållit sin maximilängd 6 mm., var ut- 
slaget i den nya riktningen störst och lika med 12 skaldelar. 
Vexlingen i utslagets riktning förklaras pa följande sätt: 
Dä ingen gnista finnes i den sekundära ledningen, är det den 
första strömmen Aa, hvars disjunktionsström blir den rådande. 
Afbrytes deremot den sekundära ledningen vid n, uppstår der- 
städes en disjunktionsström D' af motsatt riktning mot A. Denna 
ström inducerar i den tertiära ledningen två sannolikt ganska 
intensiva strömmar, hvilka för korthetens skull skola betecknas 
med Ad och Bd. Den första af dessa går i motsatt riktning 
mot Aa och försvagar denna. Derigenom blir den elektricitets- 
mängd, som rör sig i riktningen af Aa förminskad och det desto 
mera, ju längre gnistan vid n är; då denna mängd är tillräck- 
