510 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
menter lyckades bli undanröjd. Utslagen i galvanometern varie- 
rade nemligen i högsta grad både till storlek och riktning äfven 
i försök, som skedde under fullkomligt oförändrade omständig- 
heter. Slutligen erhöllos dock jemna utslag med följande anord- 
ning (Fig. 5). HB är det elektriska batteriet. Då ej särskildt 
derom anmärkes, begagnades i försöken laddflaskor, hvilkas yttre 
beläggning var omkring 1200 qvadratcentimeter. Deras höjd var 
45, diametern 9 centimeter. Glasets tjocklek var 1 millimeter. 
Flaskorna ställdes i en isolerad trädlada, hvars botten invändigt 
var belagd med stanniolremsor. I beröring med dessa stod en 
remsa kopparbleck, vid hvilken förmedelst klämskruf fästades 
tvenne metallträdar, af hvilka den ena eb ledde till elektrofor- 
maskinens negativa upphemtare, den andra ek till den ena (iso- 
lerade) kulan & af en urladdningsapparat, liknande den af RIESS !) 
beskrifna. Den andra kulan ! af samma apparat var fästad på 
en metallstång, hvilken förmedelst en trädkloss kunde ställas så, 
att kulan I! stod på ett visst afstand öfver k Kulorna k och I 
hade 15 millimeters diameter. Från metallstången ledde en 
koppartråd Ing af ringa ledningsmotständ till 4, den ena af 
onistbildningsapparatens poler. Den andra polen p förbands med : 
batteriets inre beläggning förmedelst en koppartråd md af 19 
centimenters längd och 1 millimeters tjocklek. Från punkterna 
m och n gingo telegrafkabeltradar mr och ns till galvanometer- 
rullen @; rs är dennes nysilfverbrygga. Metalltraden st är fästad 
vid vattenledningsrören. Den från batteriets inre beläggning 
under laddningen repellerade negativa elektriciteten går således 
till jorden genom ledningen dmr@st?). Motståndet i slingan 
mrGsn var omkring 1000 cm. På 7 millimeters afstånd från 
den positiva upphemtarens kula a (af 33 millimeters diameter, 
i liket med b) ställdes en messingskula c (af 21 millimeters dia- 
meter), hvarifrån en metalltråd ledde till den remsa messings- 
1) Die Lehre von der Reibengselektricität. B. I, sid. 352. 
2) En del af denna elektricitet gick genom galvanometern och försatte nålen i 
små occillationer, hvilkas amplitud dock icke öfversteg en skaldel. Dä ut- 
slagen, som skulle uppmätas, voro mycket små, undveks denna källa till fel 
derigenom att tråden st fästes vid r. 
