\ 
512 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
44 46 64 55 
38 47 50 52 
41 46 53 50 
37 50 52 ' 52 
43 48 52 49 
36 46 48 54 
39 49 48 53 
Med. u = 41.1 47,7 51,9 FINSK 
Serien 2. Slagvidd Il mm. Gnista 6 mm. 
Me Al 2 3 4 5 6 
q m. 1 20 25 Br ir ll Te IDA 
u 14,7 —2]1,3s — 18,6 — 27,9 29,8 — 32,2 —34 — 34,5 — 36,6 
Sn 09 EN UA EU END NG EUAS NAH NAO 
Utslagen angafvo, enligt hvad man kunde vänta sig, en 
ström gaende i gnistan i motsatt riktning mot urladdningen. Af 
dessa serier kan man draga den slutsatsen, att utslaget för dis- 
junktionsströmmen visserligen ökas med elektricitetsmängden, men 
2 ständigt aftagande proportion, så att det alltmera närmar sig 
en gräns, utöfver hvilken det icke går. 
Disjunktionsströmmen befinnes således vara väsendtligen olik 
urladdningsströmmen, ty denna sednare förorsakar utslag, som 
äro proportionela med den urladdade elektricitetsmängden. Om 
nemligen kulorna p och 4 aflägsnades från hvarandra så langt, 
att ingen gnista slog öfver emellan dem, erhöllos följande utslag. 
Serien 3. Slagvidd 11 mm.?). 
!) Här begagnades en mindre laddflaska med 274 qv. centimeters yttre beläggning. 
2?) Hvardera flaskans yttre beläggning 274 qvadratcentimeter. 
3) Yttre beläggning 506 qvadratcentimeter. 
2) I stället för att anföra de utslag, som erhöllos i de särskilda försöken, upp- 
tager jag här, liksom i det följande för besparande af utrymme, endast 
medeltalen, angifvande vid dessa de ur observationerna beräknade sannolika 
felen sf. 
5) Före dessa försök blefvo kulorna a och c samt % och ! ånyo inställda på de 
behöriga afstånden från hvarandra, hvarvid någon ringa olikhet i afstånden 
för serierna 1 och 2 måste hafva uppstått, som förklarar förminskningen i 
den till laddningen erforderliga elektricitetsmängden. 
