SUNDELL, UNDERSÖKN. OM ELEKTR. DISJUNKTIONSSTRÖMMAR. 527 
ständigt nya ställen på kulorna. Vid en noggran granskning af 
ärrens anordning visade sig endast följande olikhet. En del af 
ärren på den positiva kulan voro sammanträngda till en rund fläck ; 
de öfriga voro ställda i en cirkel omkring denna fläck. Pä den 
negativa kulan visade sig vanligen tvenne koncentriska ringar af 
ärr med en mindre ärrfläck såsom medelpunkt. Om en större 
mängd gnistor efter hvarandra slogo öfver emellan samma ställen 
af kulorna, visade sig dessa ställen fullkomligt lika angripna. 
Det stora antal ärr, hvilka en urladdning efterlemnar på 
urladdningsapparatens båda kulor, bekräftar den förmodan, att 
äfven här en mängd oscillationer vid hvarje urladdning äger rum. 
För att inse, hvilket inflytande denna urladdningsströmmens egen- 
domliga beskaffenhet kan hafva på disjunktionsgnistans natur, 
måste man göra det klart för sig, huru denna sistnämnda upp- 
kommer. Enligt RIESS !) inledes strömmen i den afbrutna gre- 
nen mpgn (»im unterbrochenen Zweige») af urladdningsbägen 
genom en sakallad sidourladdning, förorsakad af den första 
partialurladdningen. Genom denna sidourladdning blir luftlagret 
mellan kulorna förtunnadt och dess ledningsförmäga ökad, så att 
under de följande partialurladdningarne en del af urladdnings- 
strömmen tager sin väg genom den slinga, i hvilken disjunktiuns- 
gnistan befinner sig. I stället för Rırss’ partialurladdningar, 
som åstadkomma partialströmmar, alla gående i samma riktning, 
måste man dock här, på grund af det ofvan anförda, substituera 
FEDDERSENS oscillationer eller fram och åter gående strömmar, 
hvilkas intensitet beständigt aftager. Nu beror det, på förhål- 
landet mellan slagets intensitet och gnistlängden, huruvida flera 
af dessa oscillationer astadkomma kraftig sönderrifning af polerna 
p och g, eller om detta inträffar blott med en enda. I förra 
fallet uppstå flera mot hvarandra gående disjunktionsströmmar, 
hvilka delvis upphäfva hvarandra; i det sednare fallet uppstår 
deremot endast en sådan ström af betydenhet. 
I allmänhet är det den första mest intensiva oscillationen, 
som förorsakar den starkaste sönderrifningen och disjunktions- 
') Die Lehre von der Reibungs-Elektr. Bd. 2 sid. 261. 
