SUNDELL, UNDERSÖKN. OM ELEKTR. 'DISJUNKTIONSSTROMMAR. 529 
försöket visar, den andra induktionsströmmen kan åstadkomma 
kraftig sönderrifning af polytorna, är det sannolikt, att detta 
(vid sidourladdning mellan p och q Fig. 5) under gynnsamma 
förhållanden är fallet äfven med urladdningsströmmens andra 
oscillation (och möjligen ännu med de följande oscillationerna). 
Jag gar nu att på grund af den vunna erfarenheten om 
disjunktionsgnistans beskaffenhet göra reda för orsakerna till de, 
i $$ 9—11 erhållna hufvudresultaterna. 
Försöken i $ 9 visa, att utslaget vid oförändrad täthet vexer 
med elektricitetsmängden sålunda, att det allt mera närmar sig 
ett maximivärde. Teckningarne pa disjunktionspolerna angifva 
utan tvetydighet orsaken härtill. Så länge batteriet utgjordes 
af icke flere än 2 stora flaskor, visade sig på den positiva polen 
endast den oregelbunda fläcken af ärr, på den negativa endast 
de små glänsande fläckarne. Således hade endast den första 
oscillationen i detta fall förorsakat en kraftig disjunktionsström. 
Sparen tilltogo föröfrigt i antal med batteriets yta !); således 
ökas sönderrifningen samt den deraf beroende disjunktionselektro- 
motoriska kraften med flaskornas antal. Åfven ledningsförmägan 
måste samtidigt vexa, emedan metallpartiklarnas antal i gnistan 
blir större. Produkten af den elektromotoriska kraften och 
ledningsförmågan är proportionel med disjunktionsströmmens in- 
tensitet, som således vexer med batteriytan. Då dessutom oscil- 
lationens och efter all sannolikhet dermed äfven sönderrifningens 
duration tilltager med batteriytan, måste utslaget i galvanometern, 
som bestämmes af disjunktionsströmmens intensitet, multiplicerad 
med dess duration, till en början vexa, då flaskornas antal ökas. 
Att utslaget det oaktadt icke öfverskrider ett maximum har 
sannolikt sin grund deruti att, såsom sparen på kulorna utvisa ?), 
vid större batteriyta (3 flaskor eller flera) äfven den andra 
oscillationen atföljes af en märkbar disjunktionsström, hvarigenom 
tillvexten i den första strömmens styrka slutligen kompenseras. 
') Vid de försök, hvarigenom detta utröntes, begagnades samma flaskor som 
i $ I, serien 2. 
2) Äfven på den negativa polen visade sig vid större batteriyta betydliga ärr. 
