SUNDELL, UNDERSÖKN. OM ELEKTR. DISJUNKTIONSSTRÖMMAR. 533 
Så snart tid och tillfälle dertill erbjuda sig, ämnar jag der- 
före vidtaga en dylik undersökning. | 
Resultaterna af föregående undersökning äro följande: 
1. De af Herr Professor BUFF (Ann. der Chemie und Phar- 
macie B. 86 sid. 293) observerade galvanometerutslagen hade 
sin hufvudorsak i elektriska disjunktionsströmmar; dock modi- 
fierades dessa utslag till sin storlek af samtidigt verksamma 
induktionsströmmar. 
2. MSönderrifningen af polytorna samt gnistans deraf bero- 
ende elektromotoriska kraft förändras i någon mån genom i led- 
ningen verksamma induktionsströmmar; beskaffenheten af denna 
förändring beror af det ställe i iedningen, der induktionen äger rum. 
3. Om man låter urladdningsströmmen bilda gnistor i båda 
orenarne af urladdningsbågen (såsom i $ 4), bestämmes utslaget 
i galvanometern af den längre gnistans disjunktionsström. Detta 
är ett enkelt sätt att uppvisa disjunktionsströmmens tillvaro, 
hvarjemte detta försök bevisar, att enistans elektromotoriska 
kraft vexer med dess längd. 
4. Den disjunktionsström, som alstras vid urladdningen af 
ett elektriskt batteri, förorsakar ett utslag, som vexer i svagare 
förhallande än den urladdade elektrieitetsmängden, sa att det 
närmar sig ett maximivärde. 
5. Deremot är utslaget för urladdningsströmmen propor- 
tionelt med den urladdade elektricitetsmängden. Disjunktions- 
strömmen är således i detta afseende väsendtligen olik urladd- 
ningsströmmen. 
6. Utslaget för disjunktionsströmmen är vid konstant elek- 
tricitetsmängd oberoende af tensionen, sålänge denna är stor, 
men ökas, då tensionen närmar sig det minimivärde, för hvilket 
sidourladdning icke mera inträffar. 
7. Grundorsaken till de under 4 och 6 anförda fakta äfven- 
som till de variationer i utslagets riktning och storlek, som i 
vissa fall förete sig, ligger i den omständigheten, att urladdnin- 
