WAHLGREN, OM ETT FOSSILT VARGSKELETT. 541 
2—3 pra&molartänderna och ett dylikt midtför andra framtanden; 
men hos ungen finnes dessutom ett sadant vid hörntandens rot. 
Beträffande öfriga delar af skelettet kan anmärkas, att a atlas äro 
bagstyckenas suturer ännu tydliga och dess vingar temligen små, 
med afrundad ytterbrädd. Skulderbladets margo anterior är starkt 
bågböjd; acromion föga framskjutande. Öfverarmbenet, försedt 
med det hos hundar vanliga hålet genom fossa anconza, och 
med en omkrets på midten, som förhåller sig till dess längd 
"= 1:3,34, liknar till formen det fullvuxna djurets, men har 
knölar och muskelfästen mindre utvecklade; det samma gäller 
om samtliga extremiteternas ben. 
För lättare bedömande af denna vargunges storlek vill jag 
anföra nägra matt på de större benen i extremiteterna jemförda 
med dem hos en fullvuxen varg och en medelstor rapphönshund. 
ZT 
Varg- Fullvuxen Rapphöns- 
| ungen. | v8 hund. | 
| Skulderbladets längd ..... KA Seeger millim. | 110 | . 166 138 
| » breddemidtörve se ac | 65 | 8 67 
lancdeuwaglumenusger ar er | 208 7 1165 
I ern ee a A en 0°165)08 203 170 
» KJ KONTANT An AE AE RR BER SAS RN | 198 | 225 | 190 
I 0 ER "190 | 226° | 187 
Proportionerna de särskilta benen emellan äro salunda något 
olika; men af dessa mått synes dock, att denna vargunge varit 
ungefär af en rapphönshunds höjd. | 
Slutligen framställer sig den fragan: fran hvilken geologisk 
period förskrifver sig detta fynd? — Af Hr DAHLMANS uppgift 
att de ofvan och omkring skelettet befintliga jordlagren voro i 
sitt ursprungliga och orubbade läge, synes tydligt att djuret icke 
' blifvit nedgräfdt, utan måste antagas hafva blifvit jordadt sam- 
tidigt med uppkomsten af sjelfva jordlagret. Köpinge är ett för 
paleontologer välbekant ställe, på grund af dess rikedom på 
petrifikater från kritformationen. Det var dock i helt yngre 
aflagringar, som detta skelett fanns, nemligen »på andra sidan 
Köpingsberg» i en »mergelhaltig lera», hvilkens beskaffenhet är 
