NORDENSKIÖLD, SPRIDDA BIDRAG TILL SKANDINAV. MINERALOGI. 567 
Under antagande att: | 
R = 0,45 Öa + 0,08 Fe + 0,15 Öe + 026 La + 0,06 Na och 
R = 0,5 Be + 0,25 Fe + 0,25 Al, 
fordrar denna formel: 
RÖST SVG ARE nl NN 30,47 
Berrys VR AR 4,16 
IE OR En: 2,82 
EROSION SKIEN Seb ‚4,40 
Jernoduß. me Hl ad ar. 3,80 
Wanthanoxid ee SA 18,66 
Eeroxadula ne. BF EL 10,68 
KSO) OT ESR a 2. 16,62 
INET GRE) Oleg as do ad BEN RR RAR 2,45 
SVEN TO TI len N RT 0 De 
:100. 
Liksom orthit är således erdmannit ett dubbelsilikat af R? Si 
och R?S$i?, men erdmanniten innehåller dubbelt mera af den 
förra föreningen än orthiten. 
Till yttre utseende liknar erdmanniten fullkomligt ortit. 
Den bildar i tunna kanter genomskinande, svartbruna massor 
vid hvilka något spår till genomgångar eller kristallinisk textur 
icke kan skönjas. Brottet är jemnt till flatmussligt. Glansen 
glas- till vaxartad. Hardheten något under apatitens. Fgent- 
liga vigten = 3,1 enligt BLOMSTRAND; 3,44 enligt C. MICHAELSON. 
För blåsrör afger erdmanniten vatten, bläddrar ut sig och 
smälter under pösning till ett svart glas. Smälter med soda 
till en gråbrun massa, som vid tillsats af salpeter ger en svag 
reaktion på mangan. Löses lätt i borax, svårare i fosforsalt med 
reaktion pa jern. Fosforsaltperlan opaliserar vid afsvalning. 
Mineralet sönderdelas såväl före som efter glödgning med lätt- 
het af saltsyra. 
Tillsammans med erdmannit träffas vid Stockö ett med 
erdmanniten ofta förvexladt, i rombiska systemet kristalliserande, 
svartbrunt, ännu ej närmare undersökt mineral. 
Öfvers. af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 27. N:o 6. 
I 
