REUTER, ÖFVERSIGT AF SVERIGES BERYTIDA. 599 
primo dimidio capitis breviore. Pronotum carinis tribus, antice 
ultra marginem anteriorem excurrentibus, instructum. Abdomen 
“subtus crasse et profunde punctatum. — Membrana femin« fere 
innotata. 
A. Antenne longiores, articulo primo clava concolore longi- 
tudine vix + totius articuli. 
1. B. elavipes FABR. 
Griseo-testaceus, apterus; capite processu longiore valde 
acuminato; pronoto lateribus subparallelis, disco deplanato, ca- 
rinis valde elevatis albidis, angulos posticos rectos attingentibus, 
margine postico recto; corio angusto, fortissime et sat profunde 
impresso-punctato, transversim subrugoso, costis valde elevatis 
parallelis; membrana acuminata, corio latitudine aquali, striis 
nigris angustis notata (>); femoribus sensim clavatis, clava con- 
colore. Long. 7—81 m.m. a 
Berytus clavipes FABR., Syst. Rhyng. 265, 2. (forte). — 
FALL., Hem. Sv. 165, 2. — FLoR Rhynch. Livl. I, 205, 2. — 
DouGL. et ScoTT, Brit. Hem. I, 154, 4. 
Berytus stettinensis DOHRN, Stett. Ent. Zeit. 1860. 105. 
Species inter congeneres maxima, antennis longioribus clavaque 
parva concolore distinctissima. Forme brach. B. minoris H. Sch. sta- 
tura similis, sed multo major, cornu capitis longiore, margine poste- 
riore pronoti recto, corio profunde punctato femorumque clava con- 
colore mox distinguenda. 
Ganska sällsynt; tagen i Södermanland af Prof. StÄr och 1 Skåne 
af Professorerna FALLEN och ZETTERSTEDT. 
Att dömma af Fasrıcır diagnos på Berytus clavipes i Ent. syst. 
IV, p. 192 afser denna snarare någon annan art, t. ex. B. minor H. S. 
eller B. crassipes H. S., hvarpa isynnerhet uttrycket »G. tipulario 
triplo minor» häntyder, äfvensom sjelfva namnet clavipes, hvilket 
Fagrıcıus knappast skulle hafva tilldelat en art med så småningom 
tilltjocknande och ens genom ” någon mörkare färg utmärkte lår- 
klubbor, som den nu allmänt antagna och äfven af FALLEN, enligt 
hvad hans typer utvisa, under detta namn beskrifva D. clavipes. 
Denna benämning förklaras deremot genast vid betraktandet af en 
B. minor H. S., hvartill äfven kommer att sistnämnde art är den 
inom Sverige allmännaste och att FABRICII diagnos är uppkastad 
efter svenska exemplar. Vi antaga derföre- som troligt, att FABRICII 
B. clavipes är synonym med B. minor H. S., ehuru vi ansett det 
Öfvers. af K. Vet. Akad. Förh., Årg. 27. N:o 6. 5 
