853 
Öfversigt af Kongl. Vetenskaps-Akademiens Förhandlingar, 1870. N:o 7. 
Stockholm. 
Bidrag till kännedomen om Örebro läns mineralier. 
Af L. J. IGELSTRÖM. 
[Meddeladt den 14 September 1870.] 
Under de sednare åren har jag i mineralogiskt hänseende 
berest flera delar af Örebro län, men ehuruväl nagonting full- 
ständigt genom dessa resor icke vunnits, vagar jag dock inför 
Kongl. Vetenskaps-Akademien framlägga mina observationer, 
ofullständiga som de äro, förmodande att de kunna bilda en bör- 
jan till detta otvifvelaktigt intressanta läns närmare kännedom 
ı omförmälte hänseende. Jag anser bäst vara att socknevis, eller 
geografiskt, uppställa mina observationer: Derigenom blifver det 
lättare att inlägga de uppdaganden som framdeles otvifvelaktigt 
komma att göras. De upptäckter som af HISINGER eller yngre 
forskare blifvit gjorda har upptagits, för så vidt de varit mig 
bekanta. 
Grythytte socken. 
Denna socken innehåller jernmalmer (magnetiska jernmalmer, 
magnetit, mera sällan jernglans (blodsten) i alla dess delar; men 
de största grufvorne och grufvefälten ligga i trakten af Elfstorps 
bruk (Högbornsfältet) samt kring sjön Halftron (Tapreberg, 
Finnberg, Halftroberg, m. fl.). Malmerna äro i allmänhet god- 
artade, enbart gående på masugn, innehållande ljusgrön malakolit, 
epidot, klorit, granat, jernspat, kalkspat, 0. s. v. såsom gang- 
arter. Lagermägticheten af dem är dock i allmänhet ej stor: 
2—5—18 fot är det vanliga. 
Af den mängd jerngrufvor, som i socknen förekomma, äro 
blott få under arbete såsom Högbornsfältet, hvilket årligen lem- 
nar 130,000: och Finnbergsgrufvan omkring 14,000 centner malm. 
