884 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
asigtens riktighet företog jag en undersökning öfver inverkan 
af organiska amoniak-baser pa de isomera salterna. 
Om min äsigt var riktig kunde man a priori sluta till, att 
genom inverkan af en bas (B) på de begge isomera kloriderna 
borde erhållas följande klorider 
| INR dm Ol NESS NEG 
3 3 3 
Fran I borde 2 B kunna med jemförelsevis stor lätthet 
kunna bortskaffas och den REISET'ska kloriden borde da er- 
hållas; från II borde deremot NH, + B kunna aflägsnas vid 
O . \ 10 
lämplig behandling och en ny komplex Pt es bildas. 
Vid mina försök valde jag baserna anilin och etylamin, 
1. Inverkan af anilen på den andra KReseit'ska basens salter. 
Dä kloriden beredd geuom upphettning af Pt4NH,, CL, 
kokades med vatten och anilin samt sa mycket alkohol att 
anilin kunde blandas med vattnet, erhölls efter någon tid en 
svagt färgad lösning, ur hvilken vid afsvalning afsatte sig glitt- 
rande, färglösa, tunna taflor. Saltets formel är | 
Pt (NEC), (CEN); OM 
Denna klorid ger med platinaklorur ett dubbelsalt mot- 
svarande den »gröna MAGNUS'ska kloruren» och kristalliserande 
i fjäderlika chamoi-färgade kristallaggregater. Dubbelklorurens 
formel är 
P6 (NE) O,CELIN)), Bl, + 126 Cl, 
Kloriden dekomponeras af kungsvatten med lätthet; anilin 
förstöres och man erhåller små gula kristaller liknande GER- 
HARDT’S klorid Pt (NH,), Ch. 
Kokar man kloridens lösning med jodkalium, erhålles ögon- 
blickligen under utveckling af stark anilin-lukt, en gul fällning, 
som innehöll 40,05 procent platina, hvilket utvisar att den var 
jodiden till den REISET'ska basen Pt 2 NH,, I,, som håller 
40,73 procent platina. Den gula kroppen innehöll något litet 
anilin, hvilken dock icke kunde vara annat än en förorening då 
platinahalten var så hög. 
