390 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
platinaklorur. Konstitutionen för produkten, hvars empiriska 
formel är Pt 2 (& HN), Cl,, är dock icke känd. Om den mot- 
svarar den PEYRoNE’ska kloriden bör den genom behandling 
med amoniak gifva en klorid af formeln 
Ss ER Je 
Pt oil N CI 
INIIET, IND, - 
isomer eller identisk med senast beskrifna etylaminhaltiga klorid. 
Helt nyligen har detta försök blifvit utfördt af CH. GORDON). 
som verkligen erhallit en klorid af formeln Pt (NH, ), (C,H_N), CL, 
men den synes icke vara identisk med den af mig genom lösning 
af PEYRoNE’s klorid i etylamin erhållna. A priori kan man 
förutse existensen af ännu en fjerde isomer bas nemligen 
'C,H,N NH 
[ie un 3 (0): Jalı 
GEL UNF SES 
Genom inverkan af anilin på platinaklorur erhölls af CHY- 
DENIUS ”) en produkt af formeln Pt (C,H,N), Cl,. Helt nyligen 
har samma förening blifvit undersökt af GORDON”). Både 
CHYDENIUS och GORDON uppgifva öfverensstämmande, att denna 
kropp icke förenas ytterligare med anilin eller med amoniak. 
Utsigterna att erhålla basen 
C.H.N NH 
FRUN OS EEE OEREIN 
CE Nog NE rer 
äro således ringa. 
Ånnu eger man dock icke tillräcklig kännedom om anilin- 
föreningen Pt (C,H,N), Cl, för att kunna uppställa någon 
rationel formel för densamma. 
!) Deutsche Chemische Gesellschaft t. III p. 174, N:o 4, 1870. 
Bullet. de la Soc. Chim. de Paris 1870, p. 518. 
?) Om Anilins inverkan på Platinaklorur och Svafvelsyrlig Platina- 
oxidul: Helsingfors: 1859. Dissert. 
