A. STUXBERG, BIDRAG TILL SKANDINAVIENS MYRIOPODOLOGI. 905 
Förekomst. Blaniulus venustus MEINERT uppehåller sig van- 
ligen i större antal företrädesvis i barr- och björkskogar under banken 
af förtorkade trädstubbar, men understundom äfven 1 skog- och 
trädlösa trakter under stenar o. dyl. i Sveriges sydliga och mellersta 
provinser. På vissa ställen i södra Smålands ljungbevuxna björk- 
och furuskogar — t. ex. kring Råshult och Alfvesta — var denna 
arten den enda representanten af Chilognathernas ordning. Pä 
Gotska Sandön är den ytterst ymnig, och på Gotland, likaväl. som 
på Öland, uppträder den nästan öfverallt, ej sällan Hllsanamans med 
[ulus silvarum MEINERT. Såsom varande företrädesvis en skogsart, är 
det mycket sannolikt, att den går långt mot norden. Exemplar 
föreligga från norra Upland. 
13. Blaniulus guttulatus (Gervaıs) MEINERT 1868. 
Syn.: [1814. Julus pulchellus BRATE) Trans. Linn. Soc., vol. XI, 
9 pag. 379. 
SIT. » » LeacH, Zool. Miscell., T. III, Dag. 
35. 
1837. Blaniulus guitulatus GERVAIS, Etudes pour servir a 
hist. nat. des Myriapodes (Ann. 
Ser, Nag UN Ser, 1 VII 2700- 
logie), pag. 45 (ad partem). 
1847. » » GERVAIS, Hist. Nat. des Insect. 
Sjorereg, I. IV; mag 200 (ad 
partem). 
1863. » » C. Koch, Die Myriapoden, Bd II, 
pag. 88, fig. 211 (ad partem). 
1866. » » v. PORATH, Sverig. Myriapoder. 
N Diplop., Pag. 31 (ad partem). 
1868. 2 » MEINERT, Danm. Chil lögn. (Il. @)); 
pag. 19. 
1869. » » v. PORATH, Zool. Resa ete. (1 c.), 
pag. 649. 
Kropp ganska smal och långsträckt, 1 segmentens bakkant bä- 
rande få och korta hår. | 
Hufvud med tvenne härbärande hjessgropar, saknar hjessfåra; 
panndelen alltifrån antennrötterna kort och tätt hårväpnad. 
Ogon saknas. 
Antennernas längd ej fullt dubbelt så stdr som kroppshöjden 
(ungefär som 19: 10). 
Halsskölden med mer eller mindre utdragna strierade sidodelar, 
1 bakbrädden bärande flera medelstora hår. | 
Segmentens ryggdel granulerad, deras sidodelar fårade af om- 
kring 7 strimmor, af hvilka de tvenne öfversta — med undantag 
endast af dem på de sex främsta segmenten — äro korta och icke 
nå segmentens bakre kant. Segmenten i bakkanten spridt här- 
bärande. 
