A. STUXBERG, BIDRAG TILL SKANDINAVIENS MYRIOPODOLOGI. 911 
mellan de båda formerna, gifves det ingen skilnad dem imellan af 
specifikt värde, hvadan Gl. hexasticha BRANDT ingalunda kan vinna 
anseende som egen art). | 
Förekomst. I Blekinge, Skåne och Halland är Gl. marginata 
(VILLERS) ingen sällsynthet bland bokskogames nedfallna löf, bland 
mossa, under stenar och dylikt. Från Halland har den spridt sig 
till närmaste delar af Vestergötland (t. ex. Alingsås, Halle- och 
Hunneberg, Kinnekulle) samt Bohuslän (Bro socken enligt Stud. G. 
Eısen).. I Småland är den känd endast från tvenne ställen, näm- 
ligen Vista Kulle nära Jönköping (v. PorATtTH) och Anneberg (Prof. 
C. H. BoHpMan enligt exemplar i Riksmuseum). Bland några myri- 
opoder från sydligaste Östergötland, meddelade af Stud. R. LUNDBERG, 
fanns äfven ett exemplar af denna arten, hvilken tillika, enligt hvad 
Kand. Hs. STOLPE meddelat mig, skall vara temligen allmän på 
Omberg. 
Anm. Af icke ringa zoogeografiskt intresse vore att få utredd 
frågan om Gl. marginata förekommer på Gotland. — I sin Öländska 
Och Gothländska Ren pag. 298, omnämner LINNE från Vible i 
Vesterhejde socken ett djur, i Systema Nature ed. X benämndt 
Oniscus Armadillo, som han beskrifver på följande sätt: »Oniscus 
cauda obtuse integerrima, et slags Gräsuggor, funnos nedre i skogen, 
de voro helt. svarta, utom kanten på sidorna, som var hvit, och 
utom en hvit fläck under Baklären på hvardera sidan. Stierten var 
trubbig, ingalunda klöfd; da man rörde vid detta lilla Diur, lade 
det sig tillsammans såsom en Armadillo, at ingen Menniska skolat 
trodt, at det varit et inseet, utan snarare om Laxer-Pil». Nägre 
hafva trott, att LINNE med denna sin beskrifning afsett Gl. margi- 
nata (VILLERS), andra åter, att Armadillidium vulgare (LATR.) vore 
den sannskyldige arten”). I 1:sta editionen af Fauna Suecica, som 
året efter publicerandet af nämnde »Resa», eller år 1746, utkom, 
atergifves ofvan anförde beskrifning (pag. 360, no 1246), i sina 
hufruddras nästan oförändrad, sålunda: (Oniscus) »Totus niger, 
menginilbns segmentorum albis, macula alba sub femoribus in singula 
incisura. Cauda abtusa, integra, nec bifurca. Tactus se contrahit 
uti Armadillo, quiete diu jacet, ut ignoto pro pilula vel aurelia 
ichneumonis omnino haberetuw. Dessa bäda beskrifningar, samman- 
ställda med hvad som sedermera (år 1758) säges i ed. X af Systema 
Nature, Tom. I, pag. 637: »pedes plures quam quatuordecim; seg- 
') Högst sannolikt synes af mer än ett skäl, att åtskilliga af de hittills såsom 
egna arter ansedda formerna af slägtet Glomeris skola, — på samma sätt 
som Gl. limbata (Ouwv.) och Gl. herastiche BRANDT, — efter en kritisk 
undersökning af detta slägtes europeiska former, läta subsumera sig under 
Gl. marginata (VILLERS). Till en sådan kategori skulle jag vilka räkna: 
Gl. castanea Rısso (Hist. nat. de l’Europe méridionale, T. VID, GI. 
nobilis C. Koct (Deutschl. Crust., Myriap. und Arachn., Heft IV, pl. 1), 
samt möjligen äfven Gl. tetrasticha Braxpr (Bull. de Moscon, T. 6) 
och Gl. lepida EICcHWALD (Zoologia specialis, T. IH). 
Se, i det senare hänseendet, t. ex. A. Jonunsson, Synoptisk framställ- 
ning af Sveriges Oniscider, pag. 36 (Upsala 1858). 
2 
Vw 
