924 ÖFPVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
nagra arter af slägtena Primnoa och Paramuricea. Sadana arter 
äro enligt honom Primnoa lepadifera L. och Paramuricea pla- 
comus L. Genom Hr Prof. S. LovEns utmärkta välvilja har 
jag fatt tillfälle undersöka exemplar af dessa båda arter äfven- 
som af Primnoa verticillaris L. och af en obeskrifven art af 
slägtet Calyptrophora I. E. GRAY (Proceed. Zool. Soc. 1866 
p. 25). Hos Param. placomus och Primnoa verticillaris äro 
dessa operkler ofullständiga och valvlerna "bestå endast af två 
långa och smala skleriter, hvilka ej fullkomligt tillsluta kalk- 
mynningen. Primnoa lepadifera och Calyptrophoran deremot 
hafva ett fullständigt operkulum och de öfverensstämma i åt- 
skilliga punkter med Goniophyllum. Valvlerna äro triangelfor- 
miga och tillsluta fullständigt kalkmynningen, på det sätt att 
några valvler med sina kanter hvila på de andras. Liksom hos 
Goniophyllum är lockens yttre sida insänkt längs midtelaxeln 
och på inre sidan motsvaras denna ränna af en kam eller as, 
som hos Primnoerna lemnar stöd åt muskelknippen från ten- 
taklernas bas. För öfrigt äro olikheterna stora. Hos Prim- 
noerna äro lockens tillväxtsätt radialt, kalkkropparne utstrala 
åt alla håll från ett centrum beläget mot lockets nedre sida. 
Hos de operkelbärande rugoserna åter har tillväxten skett con- 
centriskt, i det hvarje nytt lager bildats rundt om det äldre. 
Dessutom kunna inga spår till spicul& eller kalkkroppar skönjas, 
operklet, liksom polypariet, är bildadt af en homogen massa och 
det finnes ingen anledning att antaga det den ursprungliga struk- 
turen på något vis blifvit utplånad genom yttre, metamorfose- 
rande krafter. Andra försteningar i samma lager, såsom bra- 
chiopoder och perforater, bibehålla ännu sin mikroskopiska struk- 
tur i de minsta detaljer och metamorfoserande krafter förändra 
vanligen lika mycket alla fossilier 1 ett och samma lager. Prim- 
noernas operkularvalvler äro sannolikt morfologiskt enahanda 
med de fjäll, som rundtom betäcka polypen. De ega en stor 
likhet med hvarandra och äro helt och hållet sammansatta af 
samma slags kalkkroppar, hvilka äfven i fjällen äro ordnade i 
samma slags strälform som i operkelvalvlerna. Om nu denna 
