942 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
eller 
HIP=E "SIN (07: As... RR RANE (41), 
der 
sf M2 + N? 
SKEN NA (42) 
vtu=w 
Sätter man slutligen 
g’ = lim (en TINTE (43), 
finner man 
een: (44) 
Dessa eqvationer äro fullkomligt analoga med eqv. (19)....(23) 
$ 6, som blifvit härledda vid undersökningen af den totala 
värmemängdens förändring. Man kan derföre af dem härleda 
analoga slutsatser. Sålunda finner man, att värdena a q', mot- 
svarande tvenne rakt motsatta riktningar, äro lika stora, men 
hafva olika tecken, angifvande att lika mycket inre värme upp- 
tages eller afgifves för lika stora oändligt små förflyttningar 
efter en kurva a ömse sidor om en godtycklig punkt af den 
kroppens tillståndseqvation representerande ytan. Genom hvarje 
sådan punkt gar alltid en isodynamisk kurva !), men blott en 
enda sådan. Den största förändring uti inre värmet, som en 
kropp kan lida, motsvarar en kurva, löpande orthogonal mot de 
isodynamiska kurvorna. 
Den vinkel u,, som tangenterna till de adiabatiska och iso- 
dynamiska kurvorna bilda med hvarandra, finnes, om man i eqv. 
(44) sätter q’= o, hvaraf på grund af eqv. (42) erhålles 
My = TE De 
Med iakttagande af eqv. (40) och (39) får man då 
i — M' 
sın Uo = Y m? x NE N'2 
N! 
COS Un VU IN? Na 
eller | 
tang u, = = = are BE (45). 
!) Jag begagnar, i likhet med Cazın och ZEUNER, benämningen isodynamisk 
kurva för den kurva, längs hvilken det inre arbetet är konstant. 
