DAHLANDER, NÅGRA UNDERSÖKN. BETR. DEN MEK. VÄRMETHEORIEN. 945 
u: 2 Sp) 2 .. . 
som skulle förrättas af en kraft ---, äfven belägen i tangent- 
sr? 
planet och normal mot den adiabatıska kurvan, om dess angrepps- 
punkt förflyttades från D, till 5, längs kurvan B,B,. Eav. 
(48) visar da, att det arbete, som skulle förrättas af en pa an- 
gifvet sätt verkande kraft m bibehaller ett numeriskt konstant 
värde mellan tvenne adiabatiska kurvor, oafsedt den form, som 
kurvan, angifvande angreppspunktens förflyttning, må ega. 
$ 14. Den totala värmemängd, som motsvarar en öfver- 
gang från ett tillstånd A till ett annat 5, är olika allt efter 
den väg AB, som vid förvandlingen tillryggalägges. Det är af 
intresse att känna huru stora värmemängder, som motsvara de 
olika vägarne. Drager man genom A och £ adiabatiska kurvor, 
A' och B', är det likgiltigt för ifrågavarande bestämning från 
hvilka punkter af dem man utgar, ty öfvergangen från en punkt 
af A’ eller 8” till en annan punkt af samma adiabatiska kurva 
kan ske utan att något värme upptages eller afgifves. Antag 
till en början att A’ och D’ äro belägna oändligt nära intill 
hvarandra. Vi tänka oss, att man först följer från A kurvan 
A' till en punkt 7 deraf och från denna punkt öfvergar till en 
punkt P', tillhörande kurvan 5' samt slutligen följer sistnämnda 
kurva till B. Den oändligt lilla bågen PP’ antages till ds. Då 
är den vid processen förekommande värmemängden 
dQ = esinolds’— GM, 
när du är orthogonala afstandet vid P mellan kurvorna 4’ och 
B'. Detta uttryck visar, att värmemängden är oberoende af 
vinkeln «w, som bagelementet PP' bildar med den adiabatiska 
kurvan. Man kan derföre antaga detta element att tillhöra hvil- 
ken kurva som helst, gående genom P och skärande de adiaba- 
tiska kurvorna. Antag härtill den isothermiska kurvan genom 
P, motsvarande temperaturen T. 
På grund af den andra hufvudsatsen i den mekaniska värme- 
theorien, måste bibehålla ett konstant värde, när P för- 
- 
Öfversigt af K. Vet.-Akad. Förh. Årg. 27. N:o 10. 9) 
