958 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
Cingulum magnum, prominens, sex segmenta (plerumque 26, 25 
—31, 30) occupans. infra duobus parallelis tuberculis, in 
quorum utroque due papille. 
Set bine approximate. 
Segmenta c:a 120—-150 omnia conspicu& bi- vel triannulata, 
Longitudo c:a 120 m.m. 
Beskrifning. Kroppen är tjock, långsträckt, cylindrisk, framåt 
afsmalnande, bakåt afplattad (fig. 32). Längd från 100—150 m.m. 
Lobus cephalicus är framtill utvidgad, ehuru föga uppsvälld, samt 
försedd med en tvärfåra. Dess bakre förlängning delar segm. bucc. 
fullkomligt, är försedd med en tvärfåra, hvilken äfven ofta sträcker sig 
öfver segmenti buccalis flikar (fig. 28). Undertill är den försedd 
med en längsfåra, hvilken i spetsen är enkel och oklufven (fig. 30). 
Segmenti buccalis flikar äro ofta nedtill försedda med en, med Lob. 
cephal. parallelt löpande, fåra (fig. 28). Tubercula ventralia som 
stundom äro otydliga eller felas, äro belägna på 14 segmentet. Gör- 
delns läge varierar något. Den intager vanligen 6 ringar, börjar 
oftast med 25, stundom med 24 eller 26. Undertill är den försedd 
med tvenne papillbärande parallela svulster, i hvilka sällan mer än 
tvenne par tydliga papiller kunna urskiljas. Borsten äro co-formigt 
böjda, den bakre delen tjockare än den främre. De sitta 2 och 2 
tätt närmade hvarandra; på den bakåt utplattade kroppen äro de ut- 
stående och lätt skönjbara (fig. 32). Andsegmentet är stort och 
djupt deladt af orificium ani, från hvars öfre sinus en fåra sträcker 
sig öfver det närmast liggande segmentet (fig. 5). Segmenten äro 
vanligen 130—140 (i ett enda fall räknades endast 106). 
Färgen är ofvan rödbrun, mörkare, l. ljusare, under blek, rost- 
gul eller grågul. Främre delen är alltid mörkare brun, ofta stötande 
i violett eller blåsvart. Epidermis är starkt iriserande, ehuru ej i så 
hög grad som hos föregående art. Gördeln är 1 allmänhet ljusare, 
lefverbrun eller rödbrun, stundom ehuru sällan af samma färg som 
den öfriga kroppen. De bakre segmenten äro alltid något ljusare. 
(Fig. 4, 5 & 6). 
Vistelseort och lefnadssätt. I skogar under fuktiga löf 
och mossa, i jorden på åkrar och ängar, samt företrädesvis i träd- 
gårdar finner man denna art allestädes allmän. Dess rörelser äro 
snabba och lifliga, och då den ofredas, skyndar den ofta undan med 
stor hastighet, dervid utplattande kroppens bakre segment. 
Utbredning. I Skandinavien är denna art en bland de ail- 
männast förekommande. Jag har tagit den i Skåne, Blekinge, Små- 
land, Upland, Öster- och Vestergötland samt pä Gotland. Frän 
Jemtland har jag sett exemplar. I Norge synes den gå högt mot 
snögränsen; i Valders förekom den 4,000 fot öfver hafvet, och vid 
Tromsö är den tagen af Prof. F. A. Smitt. I Tyskland är den allmän, 
