EISEN, BIDRAG TILL SKANDINAVIENS OLIGOCHATFAUNA. 965 
Utbredning. £L. communis synes hos oss vara den allmän- 
nast förekommande arten. Z. communis cyaneus förekommer före- 
trädesvis i Skåne, Blekinge, Vestergötland och på Gotland. L. 
communis carneus har jag äfven funnit i Norge ända till 2000' öfver 
hafvet, Z. communis olivaceus deremot blott i Skåne och Upland 
(Harg), samt pellucidus i Vestergötland och Skåne, båda sällsynta. 
I det öfriga Europa synes denna art ega en vidsträckt utbredning. 
Af HorpMBISTER uppgifves den för Tyskland och Frankrike samt af 
JOHNSTON för England. 
7. Lumbricus riparius HOFFMR 1843. 
Syn.: 1843. Lumbricus riparius HorrMmr, Wiegm. Archiv. 1843, 
I. mag, 188, Tal, IDG ie, ING 
1843. » » MD, Die 19. je bel, Ant, 86 dl 
Fam. d. Reg. pag. 30. fig. 4. 
1851. » cloroticus GRUBE, Die Fam. d. Annel. pag. 99. 
1861. » viridis JOHNST., Catal. of the Brit. non- 
parasit. worms pag. 60. 
Corpus cylindricum, antice parum, postice non attenuatum. 
Lobus cephalicus parvus, pallidus, antice impressione nulla; duas 
partes segmenti buccalis occupans; infra sulco longitudinali 
tenuissimo. 
Tubercula ventralia in 14 segmento. 
Cingulum magnum, prominens, septem-decem segmenta (28, 29 
— 36, 37) complectens; infra in utroque latere papillis tribus‘ 
Setz bin approximate, parte anteriore haud crassiore quam 
posteriore. 
Segmenta c:a 100, incisuris haud profundioribus, s&pe incon- 
spicue bi- 1. triannulata. 
Longitudo c:a 50—80 m.m. 
Beskrifning. Kroppen cylindrisk, jemntjock, framät nägot 
afsmalnande, i förhållande till segmentens antal kort, 50—80 m.m. 
Lobus cephalicus är liten, framtill uppsvälld, dess bakre förläng- 
ning delar segmentum buccale till 3. I spetsen är den icke intryckt 
eller urhälkad, ofvan utan tydliga aan undertill med en smal 
längsfåra (fig. 73 & 74). Tubercula ventralia belägna på en 
svulst, hvilken, egentligen tillhörande det 14 segmentet, äfven ut- 
sträcker sig öfver detz.192 och 19% ,äx0 tydliea och starkt fram- 
skjutande samt felas aldrig hos de fullväxta exemplaren (fig. 75). 
Gördeln är stor, rise innefattar vanligen 9 ringar, stundom 
äfven 7—10, börjande oftast med 28 eller 29 segmentet. Undertill 
