088 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
möjligen till följd af dess rikedom pa uttryck för de föremål 
och händelser mellan hvilka barnet uppväxer, med sådan lätthet 
och förkärlek omfattas af dem, att äfven rent europeiska för- 
äldrar här hafva svårt att förmå sina barn att tala och läsa 
det egentliga modersmålet. Nödvändigheten att skaffa sig sin 
utkomst tvingar ock dessa barn inom kort till rent grönländska 
förvärfskällor och grönländska lefnadsvanor. Barnen af en dansk 
far och grönländska eller blänning till mor blifva således till 
språk och seder fullkomliga grönländare, kanske med en något 
mindre benägenhet att tänka endast på den dag som gar och 
derföre med en något större utsigt till utkomst än den mera 
sorglösa urinnevånarn. 
Medan således de europeiska samfundsförhallandena och det 
europeiska språket äro nästan vanmäktiga i striden mot grön- 
ländska seder och språk, bibehåller sig deremot den europeiska 
ansigts- och kroppsbildningen ofta nära nog oförändrad. — Blän- 
ningsrasen, som möter oss nästan vid hvarje koloni, utmärker sig 
derföre genom en reslig vext, ett ofta blondt har och ett yttre 
ej sällan ganska vackert, när detta ej för mycket bortskymmes 
af grönländsk snusk. 
För grönländarns skönhetssinne lära de europeiska dragen 
ha något mer lockande än den grönländska platta ansigtsformen, 
och många skinnklädda kajakmän stamma derföre i flera led från 
rent europeiska fäder, gifta med blänningar. I deras ådror flyter 
således mer danskt, norskt, svenskt eller engelskt blod än grön- 
ländskt. Något af den benägenhet att trotsa faran, uppsöka äfven- 
tyret, som ett arf från forna råa vikinga- och riddartider, om ock 
1 förmildrad form än utgör ett nationaldrag hos oss, söker man hos 
ättlingarne i Grönland förgäfves, och europeen med grönländskt 
blod i sina ådror är derföre lika rädd och försagd som grön- 
ländarn sjelf. Ett verkligt tjensteförhållande i europeisk mening 
håller äfven han sällan länge ut med; ogerna lemnar han för 
en längre tid torfhus, hustru, barn och hundar. Han skyr hvarje 
fara, som fangsten ej manar till, ja ej allenast faran utan äfven 
