994 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
i Kingsbay på Spetsbergen, icke någon verklig isström. Man 
hade derföre skäl att förmoda, att springor och klyftor här en- 
dast skulle förekomma i en mindre skala. 
Den 17 Juli om aftonen uppslogs värt tält på stranden 
norr om inlandsisens, i Auleitsivikfjorden brant stupande bräm. 
Sedan den 18:de användts till förberedelser och några obetydliga 
rekognosceringar, anträdde vi den 19:de vår vandring inat. — Vi 
bröto tidigt om morgonen upp och rodde först till en liten i grann- 
skapet af vår tältplats belägen bust, i hvilken flere från inlandsisen 
kommande lerblandade elfvar mynnade. Här vidtog en temligen 
kuperad terräng, som längre inåt landet begränsades af en dels 
tvärbrant dels kullrig, med ett tunnt lager af jord och sten be- 
täckt isvall, närmast randen endast ett par hundra fot hög, men 
derpå stigande, i början hastigt sedan långsamt, till en höjd af 
flere hundra fot. På de festa ställen var denna vall omöjlig 
att bestiga. Vi lyckades dock snart finna ett ställe, der den 
var genomskuren af en smal klyfta, tillräckligt djup för att er- 
bjuda en möjlighet för uppklättring med de hjelpmedel vi 
hade till vart förfogande, en släda, som i nödfall kunde använ- 
das till stege, och en lina, ursprungligen 100 famnar läng, men 
för dess tyngds skull redan innan första rasten reducerad till 
hälften. Alla man med undantag af vår gamle halta båtförare 
hjelptes åt vid det ingalunda lätta arbetet att öfver dälder, berg 
och kullar bringa isexpeditionens utrustning till detta ställe och, 
sedan middagsrasten här blifvit hållen, ytterligare ett stycke 
uppför isvallen. 
Här lemnade våra följeslagare oss. Endast BERGGREN, jag 
och 2:ne grönländare (ISAK och SISARNIAK) skulle nemligen 
framtränga vidare. Vi började genast vår vandring, men kommo 
denna dag ej synnerligen långt. 
Inlandsisen skiljer sig från vanliga glacierer bland annat 
äfven derigenom, att man här nästan helt och hållet saknar 
moränbildningar. De samlingar af jord, grus och sten, af hvilka 
isen vid dess mot land stötande rand betäckes, äro nemligen 
så obetydliga i jemförelse med moränerna från äfven ganska små 
