NORDENSKIÖLD, REDOGÖRELSE FÖR EN EXPED. TILL GRÖNLAND. 995 
glacierer, att de knappast förtjena nämnas, och några betydligare 
nybildade, parallelt med glacier-randen löpande grushögar före- 
komma icke åtminstone i den trakt vi besökte. 
Sjelfva inlandsisens mot land stötande kant är i alla fall 
svärtad af, men knappast betäckt med jord och beströdd med 
mindre, kantiga stenar. Här är isen temligen jemn, ehuru genom- 
skuren af djupa, vinkelrätt mot kanten gående klyftor — en sådan 
hade vi användt för uppklättringen. Men för att ej genast 
skrämma grönländarne genom att välja vägen öfver de hemska 
och farliga klyftorna, beslöto vi att lemna denna jemförelsevis jemna 
terräng och att till en början framgå i sydlig riktning, parallelt med 
klyftorna, för att först sedermera vända mot öster. Vi vunno 
var afsigt att undvika klyftorna, men rakade istället en ytterst 
ojemn is. Vi förstodo nu hvad grönländarne menade, då de sökte 
afrada oss från isvandringen genom att under ett ifrigt, för oss 
obegripligt pladdrande än lyfta handen öfver hufvudet än sänka 
den last till marken. De ville härigenom beteckna det rös af 
tätt till hvarandra hopade pyramider och kammar af is, snarlika 
" topparne af s. k. strutmergel, öfver hvilka vi nu måste vandra. 
Isens ojemnheter voro visserligen sällan mer än 40 fot höga, 
med en lutning af 25 till 30”. Men man kommer ej långt, då 
man måste draga en tungt lastad släda idkeligen upp för en sådan 
ojemn brant, för att strax derpa ater söka fa den ned i oska- 
dadt skick med fara att få sina ben krossade, då man allt emellanåt 
på den här ofta glatta isen förlorade fotfästet vid försöket att 
hejda den nedrasande slädan. Hade vi begagnat en vanlig släda, 
hade den genast blifvit sönderbruten, men då vår släda ej var 
hopfogad med spik utan hopbunden, höll den åtminstone de 
första timmarne. 
Redan den följande dagen insågo vi dock omöjligheten att 
under sådana förhållanden släpa med oss den utrustning för öfver 
30 dagar vi medtagit, isynnerhet som det var tydligt, att vi, om 
vi önskade komma vidare, måste förvandla oss från drag- till 
packhästar. Vi beslöto derföre att qvarlemna slädan äfvensom 
en del proviant och att lasta det öfriga på vara skuldror för att sö 
FAL RER 
ar 
