1006 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
och dit med sitt stänk fuktade de omgifvande isklipporna. Vi 
hade här midt i inlandsisens öken en springbrunn, efter beskrifningar 
att döma snarlik Islands af vulkanvärmen framkallade geysir. 
För att om möjligt undvika den is-klippterräng, som under 
bortfärden i så hög-grad tagit vårt tålamod och våra krafter i 
anspråk, hade vi vid återvägen valt en mera nordlig kurs i af- 
sigt att söka komma ned från isblinken något högre upp pa den 
isfria landsträcka, som skiljer inlandsisen från Disko-bugten. Isen 
var här, pa några alnshöga istufvor när, flerestädes så jemn som 
ett golf, ehuru ofta genomkorsad af mycket stora, farliga klyf- 
tor, och vi voro dessutom så lyckliga att genast träffa på ett 
ställe, der issluttningen mot land var så jemn och föga sluttande, 
att man kunnat köra uppför den med fyrspann. = 
Besvärligare blef den återstående landvandringen, till följd 
dels af markens ytterst kuperade beskaffenhet dels af de många 
glacierelfvar, som vi här, med vattnet högt öfver stöfvelskaften, 
maste öfvervada. Slutligen mötte vi, kort innan vi nådde tältet, 
en så stor med lervatten fylld glacierelf, att vi efter många miss- 
lyckade försök maste uppgifva hoppet att finna något vadställe 
öfver den. Vi måste derföre åter klättra högt upp på isblinken, för 
att något längre fram, sedan vi passerat elfven, ater söka oss ned, 
och denna gången blef nedklättringen vida svårare än första gången. 
Så besvärlig landvandringen än var, var den dock för mig 
i geologiskt hänseende af stort intresse. Man passerade nemli- 
sen här en terräng, som inlandsisen nyss utrymt, och det hela 
hade en så förvillande likhet med skoglösa gneisstrakter i Sverge 
eller Finland, att äfven den mest tviflande måste erkänna, det 
samma formande kraft gifvit hvardera nejden denna deras prä- 
gel. Öfverallt afrundade men sällan refflade gneisskullar 1), be- 
strödda med erratiska block i de mest äfventyrliga jemnvigts- 
!y För att en refflad berghäll skall kunna bibehålla sig, fordras nödvändigt, att 
den genom vatten, ler- eller sandlager är skyddad för frostens och fram- 
förallt lichenernas förstörande inverkan. De vackraste refflor försvinna nem- 
ligen inom några år från en berghäll, hvars läge är gynnsamt för en lichen- 
vegetation, men bibehålla sig deremot der, hvarest lichen-vegetationen ej kan 
utveckla sig, t. ex. der hällen under en tid om våren är öfversköljd af vatter. 
