1008 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
finnas i så ringa mängd, att de, då isen skrider tillbaka, nästan 
alltid endast gifva upphof till en stenbeströdd mark, ej till någon 
morän, jemförlig t. ex. med den, som den lilla Assakakjökeln i 
Omenakfjorden skjuter framför sig. Den lilla, några få alnar höga 
jordvall C, som på de flesta ställen samlas vid glacierens fot, blir 
oftast ater af glacierelfvar och regn bortsköljd. Mycket ofta träffar 
man, såsom fig. 2 utvisar, dammar eller sjöar vid glacierens fot, 
i hvilka en kalfning i smått försiggår och i hvilka en sötvattens- 
glaciallera innehållande kantiga, af isbitarne kringspridda sten- 
block aflagrar sig. 
Geologerne bega i allmänhet ett misstag, da de anse Schweitz” 
glacierer för en bild i liten skala af Grönlands inlandsis eller af 
den inlandsis, som en gång betäckt Skandinavien !). Den egent- 
liga glacieren eller skridjökeln förhåller sig till inlandsisen, som 
en strid flod eller bäck till en vidsträckt, lugn sjö. Medan glaci- 
eren är i ständig rörelse, är inlandsisens frusna vatten, liksom 
vattnet i en insjö, jemförelsevis stilla, på de ställen när, der det 
genom ofantliga skridjökler strömmar ut i hafvet. Passerar denna 
skridjökel. genom hvilken is-sjön utfaller, en vidsträckt, jemn 
terräng, der hafvets botten utan några branta afsatser öfvergår i 
land, så uppkomma laga men tvärbrant stupande glacierer, från 
Fig. 4. Inlandsisens afslutande med ett jemmt, 100 till 200 fot högt bräm mot hafvet. 
1) Sannolikt har Schweitz aldrig varit betäckt af någon verklig inlandsis, dess 
glacierer hafva endast haft en betydligt större utsträckning än nu. 
