1010 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
Sasom jag redan anfört i redogörelsen för de geologiska för- 
hållandena på Spetsbergen, tyckes detta sistnämnda sätt för in- 
landsisens afslutande mot hafvet förekomma antingen på sådana 
ställen, der gränsen för inlandsisen drager sig hastigt tillbaka, 
eller der den bryter sig en ny strömfara eller väg till hafvet. 
Detta var t. ex. förhållandet med Axels glacier i Belsound, 
hvilken, då jag första gången besökte stället, ar 1858, hade ett 
bräm likt det fig. 6 utvisar, men som ett par ar derefter sköt ut 
och fyllde hela den utanför liggande hamnen, samt numera af- 
slutas på så sätt, som fig. 5 angifver. 
Glacierernas stora denuderande inverkan är sasom bekant 
genom talrika och noggranna undersökningar bevisad. Afven 
Grönland lemnar exempel härpa genom de långa, djupa fjorder, 
som genomskära dess kuster, och hvilka, om de ock fortlöpa 
längs med antiglaciala sänkningar i jordskorpan, dock sasom de 
olättade och reftlade berehällarne och de högt upp på strän- 
derna strödda erratiska blocken utvisa, genom glacierernas in- 
verkan blifvit vidgade, formade och rensade fran jord och grus- 
bäddar, samt lösare sedimentära bergarter. Den mera stilla- 
staende inlandsisens inverkan pa den underliggande hällen kan 
pa langt när icke vara sa stor. Dock bortsköljas äfven här 
jord och gruslagren af de våldsamma under isen fortlöpande 
glacierelfvarne fullständigt. Det underliggande urfjellet blir blot- 
tadt och kanske ej så litet afnött, isynnerhet på sådana ställen, 
der isen framgår öfver kalk-, sandstens- och skifferlager. Dess 
ursprungliga, under äldre geologiska tidskiften utfylda fördjup- 
ningar, framträda derför ånyo och bilda, då istäcket åter dragit 
sig bort, ofta bassiner för de vackra sjöar som karakterisera 
alla glacialländer. Att antaga, det hela sjöbassinen blifvit under 
glacialtiden utgräfd, är dock tydligen icke riktigt och lika orik- 
tig synes mig den form vara, 1 hvilken man vanligen kläder lä- 
ran om uppkomsten af berg-sjöar. Men om man betänker, 
med hvilken hastighet (äfven efter historisk tidräkning) en sjö 
fylles och : förvandlas först till ett moras, så till en jemn och 
torr slätt, så kan man inse det berättigade i följande sats: 
