NORDENSKIÖLD, REDOGÖRELSE FÖR EN EXPED. TILL GRÖNLAND. 1023 
fosforsyra utan äfven ammoniaksalter, och möjligt är, att Grön- 
ländska handeln här finner en ganska värderik exportartikel. 
| Om kjökkenmöddingen härrör från Grönlands stenålder, som 
helt säkert sträckt sig bortom den tid, då hvalfångarne först be- 
sökte dessa kuster, så finner man i den pilspetsar, skinnskrapor, 
m. fl. stenredskap af olika slag, och framför allt en massa vid 
redskapens framställning utslagna stensplittror, lätt igenkänne- 
liga ej allenast på deras form utan äfven derpa, att de äro af 
ett stenslag, kalcedon, agat, och framför allt grön jaspis (af 
grönländarne kallad angmak), som ej träffas i gneisformationen, 
utan endast på vissa ställen 1 Diskos eller Noursoakhalföns basalt- 
region. Stundom träffar man äfven smärre redskap af klar 
bergkristall äfvensom halfbearbetade kristaller af samma mineral. 
Allt bevisar, att materialet blifvit valdt med ytterlig omsorg 
bland sådana mineralier, som jemte den nödiga hardheten 
förena brist på genomgångar och ett flatmussligt brott. Bland 
allmänna mineralier uppfylla endast qvartsens olika varieteter 
(bergkristall, agat, kalcedon, flinta, jaspis) dessa vilkor full- 
ständigt, och det är derför nästan uteslutande dessa mineralier, 
som af olika folkslag valts till beredning af utslagna (ej slipade) 
stenredskaper. 
De tvenne största bland de gamla husplatser, vid hvilka vi 
nu rastade, lago så nära hafvet, att deras fot sköljdes af hafs- 
vattnet. Tvärs igenom den ena hade en liten rännil banat sig 
en väg och sålunda ej allenast blottat en profil af kjökkenmöd- 
dingen, utan äfven underkastat en del af den en slammings- 
process, till följd hvaraf benbitar och andra tyngre föremål lågo 
rensköljda på rännilens botten och i sänkningarne af strandens 
gneishällar. Dessa granskades noga och en massa stenredskap 
och stenskärfvor insamlades. Af jern fanns intet spår men väl 
en bit koppar, ett ovalt, genomborradt stycke, som tydligen en 
gang tjenat till prydnad, kanske för någon forn-grönländsk skön- 
het. Vid den största hustomten kunde man ännu urskilja en 
temligen tjock, rund stenmur, 8 till 10 fot hög och 26 fot i genom- 
skärning, delad i 2:ne olika stora afdelningar af en skiljevägg. 
