NORDENSKIÖLD, REDOGÖRELSE FÖR EN EXPED. TILL GRÖNLAND. 1025 
så skulle dock dess ålder föga öfverstiga ett halft årtusende, 
en tidsperiod i allmänhet för kort, till röjande af de långsamt 
men ständigt försiggående förändringar, som den organiska verlden 
är underkastad. Kjökkenmöddingarne vid Kaja innehålla ej heller 
några andra djurformer än de, som ännu lefva vid Grönlands 
kuster. Dock erhåller man här en högst intressant bekräftelse 
på de förändringar, som isfjorden undergått. Hvalrossen, urksu- 
ken, klapmydsen våga sig nemligen ej mer in i denna långa, is- 
fylda fjord, och till och med björnen är numera vid Nord- 
Grönlands kolonier söder om Waigattet så sällsynt, att de flesta 
i dessa trakter boende danskar aldrig sett den. Benlemningarne 
1 kjökkenmöddingarne visa deremot, att dessa djur förr varit 
allmänna derstädes, och vittna således derom, att fjorden vid 
Jakobshavn förr varit vida mindre isfyld än nu. Den enstäm- 
mighet, hvarmed äldre kartor här teckna ett tvärs igenom hela 
Grönland gående sund !), antyder till och med, att denna fjord 
först under de senaste århundradena ombildats till en isfjord, 
och att således här, ehuru i större skala, samma förändring egt 
rum som vid nordhamnen i Belsound. Ett likartadt fall anför 
KRANTZ i afseende & isfjorden norr om Fredrikshaab i Syd- 
Grönland. 
Vid alla gamla grönländska husplatser träffar man grafvar, 
ei fven här. Grafvarne bildas vanligen utaf ett stenrös, upp- 
bygdt af medelstora stenar, i hvars midt en aflang fördjupning, 
ungefär af en menniskolängd och täckt af en stor flat sten, bildar 
!') Den utsigt, vi hade inåt landet från ett högt berg i trakten af Kaja, visade 
dock tydligen, att den ofta upprepade berättelsen om ett sund, som här 
skulle hafva genomskurit hela Grönland, beror på en missuppfattning af 
grönländarnes berättelser om den långa och smala fjorden. En likartad 
förklaring erhöllo vi af grönländare i Auleitsivikfjorden rörande denna 
fjords södra arm, men vid närmare efterfrågan visade det sig dock, att de 
endast menade att afständet till fjordens botten var efter deras begrepp 
ofantligt stort. Redan KRANTZ (medlet af förra århundradet) omtalar fjorden 
såsom fullkomligt isfylä — den var det således långt före GIESECKES tid dä 
enligt BROWN »this inlet was quite open for boats» (Quarterly Journal of 
Geolog. Soc. XXVII. s. 684). 
Öfvers. af K. Vet.-Ak. Förh. Årg. 27. N:o 10. 10 
