1040 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
I. Komelagren. (Aldre afdelningen af kritformationen, en- 
ligt HEER). 
Med detta namn har jag betecknat en sedimentär, kol- 
förande formation, som träffas här och der emellan Kome och 
Ekkorfat på den S.V. om Omenak belägna kuststräckan af 
Noursoak-halfön. Namnet är taget efter den plats, der det 
vigtigaste kollagret förekommer, och från hvilken de vextaftryck 
sannolikt härröra, som härifrån hemförts af GIESECKE och RINK. 
Dessa lager förekomma dock ej allenast vid Kome, utan, med 
några fa afbrott af gneiskullar, på hela den ofvanför angifna 
kuststräckan. Såsom vidfogade profiler utvisa, hvila Komelagren 
omedelbart pa vagformigt böjda gneisbäddar, sannolikt uppfyl- 
lande forna dalar och sänkningar emellan dem. Gneisen be- 
täckes högre upp omedelbart af den eruptiva bergarten. Lagren 
ligga vanligen temligen horisontelt, någon gång äfven med en lutning 
af ända till 20° inåt Noursoak-halfön. I grannskapet af de 
båda gränspunkterna Ekkorfat och Kome nå de sin största 
mägtighet, uppgående till mer än ett tusen fot. 
Da vextaftrycken förekomma nästan endast i de nedersta 
lagren, kan man ej utan en noggrann granskning af de få vext- 
lemningar, vi från de öfre lagren hemfört, afgöra om hela denna 
mägtiga lagerserie tillhör samma geologiska formation eller ej. 
Sannolikt är dock, att de öfversta, genom mägtiga kolbäddar 
utmärkta lagren tillhöra nästa afdelning. 
Formationens hufvudmassa utgöres af sand eller lös sand- 
sten, ofta dock mellanlagrad af skifferlager och kolband. Skif- 
fern är vanligen sandhaltig och liksom genomfrätt af syror, samt 
da sa lös, att de vextlemningar, den möjligen innehåller, knappast 
kunna tillvaratagas. Lyckligtvis förekommer, isynnerhet i grann- 
skapet af de nedersta kolbäddarne, äfven en hårdare dels ler-, 
dels talk-skiffer med talrika aftryck, förnämligast af ormbunkar 
och barrträd. Af dessa förekomma såväl grenar som kottar, 
frön och barr; de sistnämnda isynnerhet i stor myckenhet, of- 
tast ej förkolade utan förvandlade till en svartbrun halfgenom- 
skinande pergamentlik massa, snarlik det vegetabiliska pergament, 
