1050 ÖFVERSIGT AF K. VETENSK.-AKAD. FÖRHANDLINGAR, 1870. 
Da lagren detta oaktadt i geognostiskt hänseende äro skarpt ät- 
skilda, skall jag redogöra för hvart och ett af dem särskildt. 
IA) Öfre Atanekerdluk-lagren. Vid Atanekerdluk träffar 
man vextförsteningar från tvenne olika perioder, nemligen: 1) 
3—400 fot öfver hafvet skifferlager med mindre betydande sand- 
lager och kolband(e)!), innehållande vextförsteningar inbäddade i en 
svart skiffer och tillhörande öfre kritan (de under III beskrifna 
Atanelagren) och 2) Mägtiga sandbäddar med obetydliga och, 
efter hvad det tyckes, föga fossilförande skifferband (c, d). Först 
pa en höjd af 1000—1200 fot öfver hafvet äro dessa sandlager 
mellanlagrade af en jernlera, som jemte den i dess omedelbara 
närhet förekommande sandstenen är utomurdentligt rik på mio- 
cena vextaftryck. Största delen af de vextförsteningar, som 
förut blifvit hemförda från Grönland, tillhöra denna lokal, för 
hvars upptäckt och vetenskapliga utforskning jag förut lemnat 
en kortfattad redogörelse. Här vill jag endast tillägga några 
ord om ställets hittills endast ofullständigt och delvis oriktigt 
framstälda geognostiska förhållanden. 
Med namnet »Atanekerdluk» beteckna grönländarne egent- 
ligen en liten, fyra hundrade fot hög och endast med ett lågt, 
smalt näs med fasta landet sammanhängande halfö, som vid 
södra delen af Waigattet bildar ett utsprång fran det eljest mot 
hafvet med en brant sluttning afslutade, redan vid kust-krönet 
3000 fot höga Noursoak-landet. Stället har i forna dagar varit 
säte för en grönländsk koloni, samlad kring en ,dansk Ut- 
liggare, men är nu Ööfvergifvet och obebodt. Öde hustomter, 
gangstigar. hvilka pa Grönland lära bibehålla sig mycket länge, ?) 
och en mängd grafvar erinra dock ännu om den nu utdöda eller 
skingrade lilla kolonien. Sjelfva halfön är bildad af en rostbrun, 
nagot vittrande, temligen grofkornig dolerit, sammansatt af tvenne 
feltspatsarter (labrador och sanidin?), titanjern, kristalliseradt i 
1) Se nedanstående träsnitt. 
2) Rınk talar om gångstigar, hvilka bibehållit sig i trakter, som varit obebodda 
sedan de gamle norska kolonisternas tid, och äfven vi sågo vid Kaja tydliga 
stigar omkring de der belägna, längesedan öfvergifna hustomterna. 
/ 
