NORDENSKIÖLD, REDOGÖRELSE FÖR EN EXPED. TILL GRÖNLAND. 1059 
Fyndstället låg dock icke vid Fortunebay utan vid ett at 
de mest svargängliga ställen af det danska Grönlands kuster, 
nemligen vid det mot sydliga vindar alldeles öppna och under 
en äfven ringa sjögang otillgängliga Ovifak eller Bläfjellet, emellan 
Laxe-bugten och Disko-fjorden. 
Jag behöfver knappast nämna, att denna upptäckt alldeles 
förändrade våra reseplaner för den återstående tiden. Var afsigt 
hade varit att begagna den för en undersökning af basaltforma- 
tionens lager emellan Skandsen och Godhavn, och vi hade der- 
före genast vid vår ankomst till Godhavn förhyrt 2:ne med 
grönländare bemannade hvalbåtar, för att den följande dagen 
med dem i korta dagsresor ro fram längs med den öster om 
Godhavn belägna kuststräckan af Disko. Dessa båtar lago om 
morgonen da meteoritupptäckten gjordes utrustade och provian- 
terade vid stranden. Vi lade genast ut och seglade, gynnade af 
en temligen god vind, ej mot öster utan mot vester till Blafjellet, 
dit vi ankommo samma afton, innan solnedgången. Hafvet var 
äfven smult, så att landstigning var möjlig, och sjelfva den 
sten, vid hvilken vi lade till, utgjordes af ett meteorjernstycke, 
sannolikt det största hittills kända. Vid närmare undersökning 
funno vi sedermera ytterligare 2:ne stora och en mängd smärre 
meteorjernstycken, spridda på en areal af några tiotal qvadrat- 
famnar 1 grannskapet af den stora stenen. 
Stenarne lågo, såsom vidfogade kart-utkast (Tafl. XVIII. fig. 1 
o. 2) och ideella profil utvisa, emellan ebb och flod bland run- 
dade gneis- och granitblock vid foten af ett ofantligt basaltras, 
från hvilket högre upp Ovifakfjellets tvärbranta, alldeles hori- 
sontelt lagrade basalt-skikter framsköto. Sexton meter från den 
största stenen sköt en fotshög basaltrygg upp från strandgruset, 
hvilken kunde följas på en sträcka af 4 meter och sannolikt var 
anstående. Parallelt med den, men något närmare stranden, löpte 
en annan likadan rygg, äfvenledes omkring 4 meter lång. Den 
förra gången innehöll på ett ställe linsformiga eller skiformiga 
partier af gediget jern, till yttre utseende, kemisk beskaffenhet 
och förhållande i luften (vittring) likt meteorjernet, om ock något 
