A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 53 
megtalalhatö a M. Taäjsz.- es Ny.Tört. Sz.-ban is Es pedig a ter- Es idöbeli elter- 
jedesre vonatkozö adatokkal együtt. 
Törekedtem a nevek törteneti megvilägitäsära is, mär a mennyire azt köz- 
lött forräsok alapjan tehettem, mert leveltäri kutatäsok eszközlese az En feladatom 
nem lehetett. A SZARVAS GABOR Es SIMONYI ZSIGMOND ältal szerkesztett Nyelvtörteneti 
Szötärt (Budapest, 1390—1893 ), sajnos, csak kevesse hasznälhattam, mert ez a hely- 
neveket elvszerüen kereten kivül hagyta s csak akkor hasznälta föl, ha valamely 
szönak különösen vagy korät mutatja vagy Ertelmet magyaräzza (l. M. Nyelvör, 
1881. X. 463. es 547. 1); de meg igy is adatainak segitsegevel sok nevnel utal- 
hattam legaläbb arra, hogy a nev ösi typusüu s mär legelsö okleveleinkben szerepel, 
ha olykor kisse vältozott ertelemben is, a mit egyebkent külön megjelölök (p. o. 
l. Almäs, Ereszteny, stb.). 
A vizrajzi nevek törteneti regisegenek megvilägitasänäl kitünd forräsom volt 
OrtvaY TivADar-nak «Magyarorszäg regi vizrajza a XIII szäzad vegeig» czimü s 
Budapesten 1882-ben megjelent könyve, melyben a magyar föld vizeivel foglalkozik 
s nyomozäsait a XIII. szazad vegeig terjesztven ki, adja mintegy 4100 folyö, patak, 
csermely, tö, küt, forräs, mocsär stb. ismerteteset s megällapitja azok földrajzi fek- 
veset. Igaz, hogy a Balaton környekere e nagy anyagböl nem sok jut, de e keves 
anyagböl is kitünik annyi, hogy a Balaton környeke kereszteny törtenetünk elsö 
szäzadaiban sokkal mocsarasabb volt, mint ma. 
Orrtvay munkaäjät hat evvel kesöbben 1888-ban követte Pzsty FricyEs «Magyar- 
orszäg helynevei törteneti, földrajzi es nyelveszeti tekintetben» cz. müvenek I. kötete 
(a többi nem jelent meg) s ez mär a fösülyt nem a közsegnevekre, hanem a közsegek 
hataraban elöfordulö helynevekre forditväan, föfeladatäul ezek legregibb diplomatikai 
alakjanak megällapitäsat tüzte ki czelul. Sajnos, a Balaton mellekere vonatkozö 
anyagnäl PzEsty a maga ele tüzött feladattal megbirközni nem tudott, mert nem 
volt eleg anyaga hozzä. Igy a Balaton mellekeröl 72 nevet közöl, ebböl 2 közseg- 
nev, 7-röl van mondani valöja, a többi 63-mal ezen schema szerint vegez: «Ebhegy 
dülö Balaton-Füreden Zala megyeben.» A mennyiben valamely helynev Pzsıy e 
munkäjaban elöfordul, azt szinten megjegyzem (Pesty, Helyn. 1.). 
Törteneti tekintetben rendkivül becses anyagot szolgältatott CsAnkı DEzsö-nek 
«Magyarorszäg földrajza a Hunyadiak koräban» (Budapest, I. k.: 1890., I. k.: 1894., 
III. k.: 1897.) czimt müve, mely rengeteg leveltäri anyag alapjan ällitja össze mind- 
azon lakott helyeket (tehät nemcsak a közsegeket, hanem a pusztäkat is), melyek 
kereszteny törtenetünk elsö szäzadätöl kezdve a Hunyadiak koräig, söt a mohäcsi 
veszig (1526) Magyarorszäg területen kinyomozhatök voltak. A közsegekre vonat- 
kozö adatokat e munka elsö fejezeteben mär felhasznältam, a többi lakott helyekre, 
pusztäkra most került a sor. Adatai segitsegevel megällapithatö volt, hogy a mai 
pusztäk egesz sora mär az Ärpäd-häzi kirälyok idejeben is lakott hely volt s 
nevük azon idök örökeül maradt reänk. Emlit azonban CsAnkı egy sor oly hely- 
nevet is, a melynek fekveset csak hozzävetölegesen tudja megällapitani (p. o. Gäm, 
Nezde, Tengerd, stb.) eppen azert, mert a helynevekröl nem ällt rendelkezesere egy 
hasonlöan teljes s a terkepen is fixirozott jegyzek, most azonban, hogy ez a jegyzck 
megvan, egyszerre kiderült, hogy e nevek maig is Eelnek, csakhogy többe nem 
lakott helyet jelentenek, hanem valami dülöt, szäntöföldet. Itt tehät a pontos hely- 
nevgyüjtemeny nagy szolgälatot tesz a törtenetnek, mert az oklevelek azon hely- 
