144 4 Balaton-melleki lakossäg neprajza. 
ezert nagy kär, hogy az 1869-iki nepszämlalas nemzetisegi eredmenyeit nem ismerjük, 
mert az a balatonparti lakossag nemzetisegi eredetü elemeit ketsegtelenül meg tel- 
jesebb, meg eredetibb szamäban mutatna be. Annyit talän azonban igy is szabad 
következtetnünk, hogy, ha a nemetek szama — mely 1890-ben csak 460 volt — 
1880-ban 982-t tett ki, ügy 1869-ben az legaläbb is a 2000-et haladta meg, a mi 
az akkori összes lakossägnak — kerek szamban 48,000 leleknek — 4'166°/,-ät jelenti. 
A nemetseg mellett elenyeszöen csekely szerep jut a mäsik k&t nemzetisegnek, 
a horvätnak &s tötnak. 
Horvät volt a balatonparti közsegekben 1880-ban 19, 1890-ben 45; ha a tel- 
jesen szörvanyos — egyes — eseteket figyelmen kivül hagyjuk, 1880-ban Lengyel- 
tötiban Es Keszthelyen volt a szörvänyosnäl csak valamivel több horvät, ott 4, itt 
11. Mär 1890-ben Lengyeltöti horvätjai eltüntek (elmagyarosodtak), a keszthelyiek 
szama 11-röl 16-ra emelkedett, ezenkivül pedig üj telepek keletkeztek Bogläron 11, 
B.-Magyarödon 9 &s Siöfokon 4 lelekkel. 
A tötok szama 1880-ban 31, 1890-ben 33 volt, tehät alig szaporodtak. 1880-ban 
— a szörvanyos, egyes eseteket ismet figyelmen kivül hagyva — kis telepeket 
talälunk Boglaron 5, Lengyeltötiban 5, Vörsön 3, Keszthelyen 7 lelekkel; 
1890-ben Vörsön mär egy sem volt, Bogläaron &s Lengyeltötiban szämuk leszällt 
1—1-re, Keszthelyen emelkedett 7-röl 12-re, ezenkivül Siöfokon 2-röl 8-ra.! 
Mindez pedig, a mit a hivatalos statisztika e härom nemzetisegröl kimutat, 
oly keves, hogy teljes lehetetlenseg a balatonparti lakossäg faji keveredettseget 
ennek a csekely nemzetisegi elemnek tulajdonitanunk s igy mäsutt kell megvilä- 
gositö adatokat keresnünk. 
Mäsodik forräsunk a nemzetisegi elemek kikutatäsaba maga a nephagyomany 
es nehäny regibb irodalmi adat, melyek egymäst kölcsönösen megerösitik Es ki- 
egeszitik. 
A nemzetisegi viszonyokra vonatkozö elsö adatokat KoraAsBınsky J. M.-nek 
«Geographisch-Historisches und Producten-Lexikon von Ungarn» czimü s Pozsony- 
ban 1786-ban megjelent müveben talältam. — Ezt a munkät forditotta magyarra &s 
reszben ätdolgozta a buzgö VAryı AnDRAS, s ez «Magyarorszägnak leiräsa» czimen 
3 kötetben 1796-ban jelent meg. — VAryı ennek a munkänak egy mäasodik kiada- 
sara is keszült s ennek a keziratät örzi a M. N. Müzeum kezirattära, mely szinten 
tartalmaz a nemzetisegi viszonyokra vonatkozö adatokat. — Ilyen adatok vannak 
vegül FenvEs ELER-nek azon mär idezett harom munkäjaban is, a melyek 1836-ban 
1841-ben es 1851-ben jelentek meg. Ezeknek adatait &s a hagyomänyokat közöljük 
a következökben közsegenkint: 
Kilitiben, hol 1880-ban 18 nemet volt, a hagyomäny nem Öörzött meg semmit; 
FenvyEs es VAryı-näl magyar falukent szerepel egyedül KorABINskY irja röla, hogy 
! Minthogy a balatonparti ember tötnak nevezi nemcsak a Magyarorszäg &szaki väarmegyeiböl 
ide szärmazott igazi tötokat, hanem — s talän sokkal inkäbb — Horvät-Tötorszäg keleti feleböl, 
a törteneti Tötorszägböl ide került szlavoniaiakat, söt a Vasmegyeböl betelepült vendeket is, kiket csak 
az üri nep nevez vendnek s nevezett meg 20 ev elött vandalusnak, a balatonparti tötsäg ethno- 
logiai megkülönböztetese esetröl-esetre a legnehezebb feladatok egyike, melyet talän csak a szlä- 
vista nyelvesz oldhatna meg pontosan, ha meg ideje korän figyelne meg a nehäny meg eletben 
maradt öreg embernek nyelvet, a kik el nem magyarosodvän, eredeti kiejtesüket meg megöriztek. 
