A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 147 
f 
elvideki värmegyekböl hozatott ide s kik tötul tökeletesen beszelnek, ezt a buzsäki 
nyelvet alig ertik meg. Hogy e tötok nem horvätok, azt maguk is ällitjäk, de mär 
nepnevükben is megkülönböztetik magukat azoktöl, mert a tötok magukat sokacz- 
nak, ellenben a horvätokat bugereknek hivjäk. Ezeg a bugerek a nep ällitäsa sze- 
rint mindig kevesebben voltak, mint a sokaczok, fökepviselöjük a HorvAru-csaläd 
mely Lengyeltöti mai lakossägäban 19 csaläddal szerepel; az elöbb emlitett ket 
ven sokacz szerint az Ö ifjüsäguk koräban, ezek a HorvArn-ok meg a horvät nyelvet 
beszeltek, ök, a sokaczok, ugyan azt megertettek, de azert a ket nyelv hatärozottan 
különbözött egymästöl; ezek a bugerek, horvätok, szinten a mult szäzadban tele- 
pedtek Lengyeltötiba, de kesöbben mint a sokaczok, mit az anyakönyvek is iga- 
zolnak, az uradalomban dolgoztak s a robot idöben Öök kaszältak. Fzekböl kitünik, 
hogy a lengyeltöti sokaczok nyelve se nem töt, se nem horvät, s ezt erösiti meg 
vegül a következö szemelyes közles is: A kethelyi jegyzönek, Tarcsai Jözsefnek 
sögora Szakovics Jözsef rohonczi käplän beszel vendül, horvätul &s sokaczul, sze- 
rinte a buzsäki nyelv a häarom közül tökeletesen egyezik a sokaczczal. Lengyel- 
tötiban tehät oly erös sokacz Es horvät telepitesre taläaltunk, a melyet az 1880. es 
1890-iki nepszämläläsböl meg csak megsejtenünk sem lehetett, es fel kell ten- 
nünk, hogy a lakossäg alapja, magva delszläv s ebben az esetben egy delszläv 
mag köre telepedett le a magyarsäg, mely azt magäba olvasztotta. — Mig az igy 
kihüvelyezett sokacz €s horvät elemek mär a XVIIl. szäzadban megtelepedtek Len- 
gyeltötiban, a n@metseg (a häcsi nemetek) betelepülese, mint lättuk, a XIX. szä- 
zadra esik; «ezeket FecHtiG barö telepitette be mint contractualistäkat Baranyäböl» 
(Pesty: msc.). Ezeknek a többnyire evangelikus svaboknak a szäma 1864-ben (Pksry: 
msc.) 500 volt (1880-ban 321, 1890-ben 43 nemetet mutat ki a nepszämläläs), el- 
magyarosodott utödaik maig is virulö csalädokat kepeznek, ügy lätszik azonban a 
csalädok egy resze vagy vissza-, vagy elköltözködött, mert 1894-ben összesen csak 
46 csaladot tettek ki, a mi 230, legfeljebb 276 lelket jelent (az ägostai hitvalläasüak 
szama 1890-ben 285 volt s a 276 lelek ennek lätszik megfelelni). 
Lengyeltötitöl Keszthelyig nemzetisegi nyomokra mindössze Zalavaron £&s 
Egenföldön akadunk, mely ket közsegben pedig az 1880. &s 1890. evi nepszam- 
lalas semmi vagy csaknem semmi nemzetisegi elemet sem konstatält, az elmagya- 
rosodäs tehät akkor mär teljes volt. 
Zalavarröl VAryı mondja 1796-ban, hogy «lakosai többnyire magyarok»; tehät 
nem valamennyien (mint ma), igaz, hogy nem mondja meg, hogy magyarokon kivül 
milyen nemzetisegüek laktak meg ott, de ha megnezem a mai lakossag jegyzcke- 
böl kivalasztott ösi csalädokat s azt lätom, hogy ezek közt Göller, Lucz, Pirman, 
Szamer stb. nevüek szerepelnek (csak e negy nevet 27 csaläd kepviseli), alig lehet 
ketseg az iränt, hogy a nemzetisegi elemek közt a nemetsegnek jelentekeny sze- 
repe volt, a mit az Egenföldre vonatkozö6 adatok meg is erösitenek. 
Egenföldröl ugyanis Koragınsky mär 1786-ban azt irja: «ein deutsches Dorf»; 
VAryı 1796-ban «elegyes nemet falu»-nak mondja, a miböl következik, hogy a 
nemetseg volt többsegben s nem a magyarsäg, de hogy a közseg erösen magya- 
rosodott, bizonyitja VAryı-nak a mäsodik kiadäsra szänt ke&zirata, melyben az «ele- 
gyes nemet falu»-t «magyar falu»-ra javitotta ki. 
Keszthelynek mär värosi jellegevel együtt järt, hogy a nemzetisegek benne 
erösebben voltak kepviselve. Mär a legelsö oklevelekben is ällandöan szö6 van 
lak6ir6l igy: «populus et hospites nostri (regis) de villa Keztel» (p. o. 1359-ben, 
10* 
