228 A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 
Telen, ha nagy a hideg, — különösen a halaszok — a k£zre kesztet hüznak; 
ez olyan vastag szörkeztyü, a minek csak ket ujja van, egy a hüvelyk, egy a többi 
negy ujj szamara; a balatonmelleki viseletnek semmi esetre sem Ösi tartozeka. 
Ätterven immär a nöi ruhäzat ismertetesere, azt is azzal az ältalänos megjegy- 
zessel kell kezdenünk, hogy a viselet a maga eredetiseget mär teljesen elvesztette, 
elvärosiasodott s a regi viseletet ebben az esetben is csak a hagyomänyokböl, az 
idösebb nök emlekezeteböl kellett Es lehetett megismernünk. 
A lanyok hajukat egy fonatba fontäk, hätul leeresztettek, tövibe es vegibe 
piros päntlikät kötöttek bokorba, a homlokröl pedig hullamosan lefesültek a ket 
haläntekra. Ma mär a länyok is hajukat kontyba kötik s ebben a fürdöhelyeken 
idözö üri länyokat utänozzäk. Az öreg asszonyok meg arra is emlekeztek, hogy a 
lanyok 50—60 ev elött partat is viseltek, a mit pintlinek is hivtak (e szöt csak 
Szärszö €es videken hallottam ily ertelemben), de hogy az milyen volt, mär nem 
tudtäk elmondani. A pärtät persze csak vasäarnap Es ünnepnapokon viseltek, dolog- 
tevö napon a länyok otthon hajadonfött järtak s csak, ha valahovä mentek, kötöt- 
tek be fejüket feher kendövel; kesöbben ezt a feher väszon keszkenöt megföstettek 
mustrara (Tapolczän hires föstömesterek voltak), s ezt a föstött kendöt mär köny- 
nyen kiszoritotta a gyari karton. 
Az asszonyok a hajat kontyba hüztäk; a kontykarika l6körömalakra meg- 
hajlitott s puha rongyocskäkkal körülkötözött vesszö; a kontyot aztän behüztäk 
piezi feher fejkötövel, mely nelkül asszonynak a häzböl kilepni vetek volt. A fej- 
kötöre boritottäk a fejrevalot vagy kendöruhat, ami nagy feher lepedö volt a leg- 
finomabb patyolatböl — öregasszonyoknäl väszonböl --— s igen nagy fejet csinält az 
asszonyoknak, mert akkora volt, mint egy ägyteritö. A fejrevalö kendö homlok- 
resze nem kereken szegte be az arczot, hanem egyenes volt s a hätsö reszen is volt 
ket kis szarva s igy a fejtetö maga negyszegletes volt; a kendöt igy szegletesre 
tartotta az a nädszäl vagy vesszöcske vagy czirokszäl melyet e czelböl a kendö alatt 
alkalmaztak. A kendöt ilyen negyszegletesre bevein! vagy megvetmi egesz tudomäny 
volt, mert a kendöt nagyon aranyosan kellett összehajtogatni, hogy tartösan marad- 
jon a fejen. Ez a viselet a Balaton melleken teljesen kiment a divatböl; meg volt 
Somogyban es Zaläban; a zalai partokon 1830 es 1835 között nagyon megfogyott 
s aztan teljesen lemaradt, a somogyi partokon 15—20 &Evvel toväbb tartotta magät, 
de aztan ott is megszünt. A mennyire a leiräsböl következik, azonos volt ez azzal, 
mely Somogyban, Csökölyben maig is megvan s ügy lätszik egykor egesz Somogy- 
ban es Zaläban aältalänos lehetett. Tördemiezen Es Szigligeten talältam öregasszo- 
nyokat, a kik ismertek a csökölyi viseletet s ezek is mondtäk, hogy a balatonparti 
fejrevalö kendö egeszen olyan volt, mint a csökölyi. Ma mär tarka bolti kendövel 
kötik be a fejet, az öregebbek elöl az äll alatt, a fiatalok hätul a kupänäl, menyecs- 
kesen. A kik különben meg erre a regi viseletre emlekeznek, bizonyos megvetes- 
sel beszelnek röla, mert benne a fehernep feje egeszen babuka formäjüu volt, s ha 
csökölyi asszonyt lätnak (a somogyi oldalon), ma is felkiältanak: Milyen babaruska! 
A regi nöi ruhäzat tiszta feher Es tiszta väszon volt. Vaszon ümög, väszon 
pentö, väszon köteny Es väszon keszkenö, valamennyi feherben, otthon fonva-szöve 
s otthon varrva. 
A regi ing vagy ümög kurta volt, a csipökig Ert, nem kötöttek be a pentöbe, 
ujja bö volt, a könyökön alul nem terjedt, gallerja nem volt, a mell hasiteka 
közepere esett s gomb nelkül Aözövel kötöttek össze. Unnepre bodorujjü felfüjt 
