A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 263 
A Balatonmellek regi szölömüveleseben a metszes legkedveltebb neme a töke 
alakjänak megfelelöen a bagolyszemre vagy a sarokra valö metszes volt. 
A bagolyfejet, mely különösen a zalai oldalon divott, olyan sima vagy gyökeres 
vesszökröl neveltek, melyeket /agdrozott (a rigolozäs balatoni szava) földben ärokba 
ültettek. A mäsodik tavaszon az elözö ev hajtäsät a fej felszinen läthatö alvö szemig 
visszametszettek, minek folytän az mär ez Evben erösen megvastagodik. A fejböl 
ez evben kifejlödö hajtäsokat a harmadik, majd ismet a negyedik tavaszon is a 
legalsö alv6 szemekig visszametszettk s mindannyiszor a metszesi lapokat edles 
kessel lekerekitettek. A negyedik Eevben gyökeres vesszö utän a fej mär 4—8 cm. 
ätmeröjü volt, (sima vesszö utän ket Evvel toväbb tartott a fej kepzese,) s akkor 
mär annak kerületen s egymästöl lehetöleg egyenlö tavolsägban 3—4 hajtäst is 
megyhagytak s karökhoz kötöttek. 
A bagolyfejes töket mär most ügy metszettek, hogy a töke mindenik vesszejet 
annyira töben vägtäk le, hogy csakis a tökeagy mellett meghüzödott egy szem 
(rügy) vagy Epen csupän csak a rejtett szem —- a vesszö töveben olykor läthatat- 
lanul elrejtve — maradt meg; a levägott vesszök sebhelyeit dagolyszemnek, a fejet 
erröl dagolyfejpnek — az irodalomban kopaszfeynek — mondtak. A häny volt a 
termöcsap, ugyanannyi zgarcsapot is meghagytak, hogy ezek a következö evben 
rövid csapra metszve, termöcsapokkä legyenck. 
llyen bagolyfejes müvelest es bagolyszemre valö metszest föleg a következö 
fajoknäl alkalmaztak: vadfekete, ezerjö, juhfarkü, kadarka, giliczeläbü, olasz rizling, 
kövi dinka, mezes, szlankamenka. 
A bagolyszemre valö metszest idealisan csak a metszökessel lehetett vegre- 
hajtani; ämde ezt az utolsö Evtizedekben a Balaton melleken a phylloxera fel- 
lepesetöl kezdve — rohamosan kiszoritotta az o/lo, ezzel pedig a munkäs nem 
juthatott be a vesszök hönaljahoz annyira, hogy az elsö szemet is leväghatta volna 
s igy a termest többe nem az alvö szem, hanem az elsö rügy szolgältatta. lgy 
azutäan a kopasz fejmetszes ätvältozott egyszemes fej-, vagy a mi tulajdonkepen 
ugyanazt jelenti, csapmetszesse, igaz, hogy a gömbölyü sima tökefejet az ennek 
következteben keletkezett oldaldudorok elformätlanitottäk, de azert az aränyos &s 
bö termest hozott. 
Ez a bagolyaszemre valö metszes regebben, ügy lätszik, az orszäg mäs szölö- 
termö videkein is el volt terjedve. Läczay emliti, hogy a hatvanas Eevekben meg a 
Tokaj-Hegyaljan is megvolt. A modern szöleszet ugyan ezt a metsz&st barbärsägnak, 
tavaszi szüretelesnek nevezi, de Läczay ezzel szemben vedelmebe veszi a regi met- 
szesmödot a következökepen: «Es itt mär helyet lätom annak, hogy visszaterjek arra 
a most divatos Es nagyon szärnyrakapott jeligere, hogy a ki semmi csapot nem 
hagy &s tökefejre dolgozik, az mär tavaszszal vegzi el szüretjet. Mert ime lätjuk, 
hogy öseinknek kopasz fejmetszes mellett is lehetett bö termese, a mennyiben ök 
a talaj Es tökefej termö erejet egyenlö mertekben osztottäk fel a rügyek között 
az ältal, hogy mindeniket egyetlen szemre vägtäk vissza, igy azok vällvetve, de 
nem az egyik a mäsik roväsära vegeztek hivatäsukat, vegeztek az assimilatio Es a 
rügyek megtermekenyitesenek munkäjät... Es megvolt meg ennek a metszesi mödnak 
az a nagy elönye is, hogy a tökefej eleven szövetrendszere köröskörül egyenlö 
hatässal müködven &s üj szövetkepzödmenyek ältal a töben vägott beszärado seb- 
