A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 267 
kampös orra, ele es bögyökje. A koväcs rendesen a babukära verte a tulajdonos 
nevenek 2—4 betüjet, mig a maga csillagos, felholdas, tulipänos stb. mesterjegye 
a penge nyakära került, Az eszköz vasa a kasza vagy a szecskavägö aczelja, mäs 
erre nem jö, mert lägy €s hajlik. A metszökes mindenik reszenek megvan a maga 
szerepe. A bagolyfejes müvelesnel a vesszö metszesekor a k&s orräval maga fele 
hüz, a sarkos müvelesnel a bögyökkel a vesszöt /efaszifja,; mindez, mint läatjuk, a 
töke kimeleset, a megsertes lehetö kikerüleset czelozza; de az ilyen metszökes 
pötolja a kis baltät is, mert ha p. 0. a szäraz töket metszi le, akkor a babukaval 
vdg. Ha a metszökessel hüztak vagy taszitottak, töben fogtäk a nyelit, hogy jobban 
lehessen a penge £let vezetni, ha vägtak vele, aljban fogtak, hogy nagyobb eröt 
fejthessenek ki. Mielött munkära mentek, a metszökest a hajtökövön megköszö- 
rültek, ha megpuhult munkaközben, paticzküvel megcesiszakoltäk. Emlitettük, hogy 
a zalai partok deli feleben a metszö kessel csak huznak, az eszaki szakaszban hüznak 
es taszitanak is; ez nyilvan utal arra, hogy a deli szakaszban föleg a bagolyfejes, 
az eszakiban a bagolyfejes Es sarkos müveles vegyesen folyt. A bögyökös metszö- 
kes ezek szerint az Eszaki parton £szakkelet felöl delnyugat fel&e terjedt volna, a 
mit megerösiteni läatszik az az adat, mely szerint a keszthelyi hegyvideken a bögyö- 
kös metszökes csak a XIX. szäzad ötvenes eveiben terjedt el az egyenes elü 
helyett — Balaton-Ederics felöl. 
Mikor a gazda mindezen munkälatokkal elkeszült, a sok levagott vesszöt Es 
hulladekot, melynek most mär szeprencze, szeprente, venyige, venyicse, venyics, 
czefre stb. a neve, a gyerekek összeszedik, zsupkötellel kevekbe kötik s aztan 
hazaviszik tüzrevalönak. A szölönck a kitakaritäsa a venyigeszedes. 
Äprilisben a szölöt ki-, elöre- vagy megkapaljak parragaböl (a gazos földböl) 
vagyis a földet kıhüzzak a tökesorok köze s feltöltik &lesre bakhätnak; ezt a 
müveletet ezert parragkapalasnak vagy porhälasnak nevezik, s czelja, hogy a föld- 
ben gaz ne legyen. A Balaton melleken azonban ezt a munkät sem vegeztek egy- 
szerre,; az eltakart szölöt elöször fe/dgra kapältäk ki, a tükenek azon a felen, a hol 
a metszesi sebek voltak, a földet nem bäntottäk. A kapaläs e resze a metszest 
nyomon követte, csak azt värtäk be, hogy a tüke elviseljen, addig mig a seb 
vizelt, nem kapältak, mert a szem, ha föld ment rä, megvakult. Ezt követte aztän 
1—2 het mulva a ko/rds, a mikor mär a mäsik oldalröl is elhüztäk a földet s 
ebböl epült fel az üt közepen a bakhät. 
A maäjushavi munkälatok a fattyazassal kezdödnek, lemetszik az ägakat, 
melyeken nincs fürt, a termöhajtäsokat a fürt felett bekurtitjäk; az ilyenkor 
lehullö gyenge hajtäs a /eveles, melyet a tehennek adnak. A fömunka azonban e 
höban a Akötes vagy kötözes akär bokorba, akär kar6 melle. Karöt, mint lättuk 
GAAL soraiböl, Somogyban nem hasznältak, Zalaban szinten karözatlan volt a 
regi szölömüveles, de ott legalabb 20 Evvel elöbb terjedt el a karös szölömüveles, 
mint Somogyban. Regen mindket parton a karöt csak a buüjtäs Es oltäs melle 
tettek. A kötözes szalmäaval, zsuppal Es sässal törtent; a szalmät &s zsupot kicsit 
vizzel megäztattäk, majd megtapodtäk, mig megpuhult, 3—4 szälat összepödörtek, 
ezzel a vesszöket egymäshoz (vagy a karöhoz) szoritottäk, a köt6 ket veget meg- 
csavartäk s visszapödörtek derekra; a szalma (ärpa, büza, zab) a kötözesre kevesbe 
alkalmas, mint a zsup (rozs); ha sässal kötöztek, akkor a kötöt fuytora (csomöra) kellett 
megkötni, azt hiäba tekertek meg, mindjärt visszabomlott. Somogyban a kötözesre 
a härsfa belsö äztatott kerget hasznältäk, de az igen költseges volt (GaäL, i. h. 
