272 A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 
gondot. Erjesztö kamaräja keves termelönek van. Az elsö erjedes utän rendszerint 
meg edesek maradnak s a következö Eevben csendes utöerjedesen mennek ät, 
kiveven a gyöngebb minösegüeket.... Ältaläban deczember— märcziusban fejtik 
le elsö izben a borokat. A fehereket az elsö evben 1-—-4-szer, a vöröseket legtöbb 
helyt csak egyszer, nehol ketszer fejtik le». (i. h. 565. 1.). A mesterseges borok 
közül Kövägö-Örs es Badacsony környeken az ü. n. fött ürmöst keszitik ügy, hogy 
a legedesebb feher mustot kazanban felere, vagy rosszabb evekben harmadära 
lefözik, miközben többször lehabozzäk.! 
A mär kisajtolt Es lecsepegtetett törkölt persze szinten felhasznältäk ;, mindenek- 
elött k&ezzel apröra elzsurmoltäk, aztan felfenekü törkös hordöba raktäk, jöl letiportäk, 
tetejet karvastag törkötömö durunggal megvertek, hogy a hordöcsinnäl levegöt ne 
kapjon, mert akkor elpeneszedik, vegül lesäroztak polyvas vizes särral tenyer- 
vastagon, hogy ereje el ne menjen. Mintegy egy hönappal kesöbben, mikor a törköl 
mär jöl megforrott, pälinkät föztek belöle. A csak egyszer lefözött pälinkät vatykänak, 
a kesz pälinkät krebulänak, a szeszfözö helyiseget kukollänak. neveztek. 
A Balatonmellek regi szölömüvelesenek &s boräszatänak e väzlatos kepet nem 
fejezhetem be a nelkül, hogy meg ne emlitsem, hogy a regi balatoni embernek 
bizony ebböl a munkajaböl nem sok haszna volt; a gazda nem kereskedelemre, 
hanem a maga hasznälatära termelt s borät a gazdasägi Eletben abszolut tetlensegre 
käarhoztatott telszakan maga itta meg. Ez meg nem lett volna baj, de hät magyar 
ember magäban nem iszik s ha a gazda kiment pinczejebe, meghivta szomszedjait, 
atyafıait, komäit, s ügy mentek együtt pinezeszerezni. A pincezeig azonban sok ällomäs 
volt, mäs pinezeje elött, ha ott volt a gazda, nem mehettek el köszöntes nelkül, s 
ha sok volt az ilyen ällomäs, sokszor az egesz tärsasäg ittasan Erkezett meg a 
pinezehez. Hamarosan elökerült a mecs, kiki megkereste haromlabü pinczeszeri 
szeket, a gazda elövette a hebert vagy lopöt, s megtöltötte a vatalet, a mit haza 
szänt. A vatal& vagy vataller vagy csobolyö amolyan ketfenekü lapos dobalakü 
fertälyakös hordöcska vagy csutora, a minek ket fülen zsineg ment ät, s annäl 
fogva hordtäk benne a bort haza. Az otthonlevökröl azert kellett elöre gondoskodni, 
mert senki sem tudta a pinczeszer veget. Akkor aztän a gazda megigazitotta a 
kärmentöt, s csapröl töltögette meg a gyöngyösnyakü (fodrosszelü) icezes üveget, 
a csaposkorsöt vagy €pen a väszonkorsöt. A väszonkorsö väszon (piszkos) feher 
volt s horvätok ärultäk; ebben szoktäk a bort felmelegiteni s mikor j6 forrö volt, 
paprikät dobtak bele s az ügy hevitette az embernek a belsö reszit, mint a pälinka. 
Ez az iväs pedig belenyült az e&jszakäba, eleinte meg birälgattäk, szidtäk a bort, 
elneveztek azt mexiköinak, ha olyan savanyü volt, hogy megszöktek töle (dehogy 
szöktek!), vagy megmondtäk, hogy hänyemberes, hogy t. i. häny ember tartja a ven- 
deget, hogy beletölthessek, leszöltäk a szinet (a faluszemesi bort maig is tetüszinünek 
csufoljäk), az izmat (—=zamat)-jät, hanem azert mindig pupos (teli) volt a pohär; 
kesöbben elmaradt az adomäzäs; azt az enek vältotta fel, majd berekedt a torok, 
megnehezült a nyelv s a vegen csüfosan berugtak valamennyien. Bizony nem egy 
akadt, a ki a maga läbän nem birt hazamenni, de ezekröl is elöre gondoskodtak; 
ott ällott a falhoz tämasztva a ragancs vagy cseren, a szölömüveleshez valö trägya- 
! Balaton-melleki borok elemzeset közlik KeLerı (i. h. 142. 1), MornAr Istvän: Okszerü 
boräszat nepszerti vezerfonala; Budapest, 1877; CsanApy Es Pı6ösz (i. h.); MATLEKOVICS SÄNDOR 
az ezredeves orszägos kiällitäs nagy jelenteseben, stb.: e helyütt elegendönek tartjuk ez elemze- 
sekre csak utalni. 
