TI 
A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 27 
az örök istenre, boldogsägos szüiz Märiära, isteennek minden szenteire, hogy a mely 
hegybirösägot (vagy esküdtseget) magamra vettem, abban hiven &s igazän eljärok, 
senkinek szemelyet nem tekintven, s atyafısägot, szomszedsägot, barätsägot, ado- 
mänyt es kedvezest felreteven, a kit titkon, vagy nyilvan, ejjel vagy nappal kaär- 
tevesben talälnek, azt ezen hütemnek kötelessdge alatt a helysegnek (vagy helyseg 
biräjanak) megjelenteni el nem mulatom, az urasagnak is bemondom s azzal magä- 
nosan semmikepen meg nem egyezek; ügyszinten a vinczellerekre, päsztorokra &s 
szolgäkra, vetsegeikre Es kärteteleikre szorgalmasan vigyaznom köteleztetem, s ha 
igy cselekedni-elmulatom, ügy az urasägnak, mint a helysegnek szokott büntetese 
alä helyeztessem, Isten engem ügy segeljen !» 
Az eskü utän a megvalasztottakat beirtäk a hegyseg könyvebe külön lapra 
ekes betükkel. A legregibb bejegyzes igy szöl: «Anno 1756. A meltösägos her- 
ezegnek, Badacsony-Tomaj kegyes uranak fundusän levö szölöhegyck gondvisele- 
sere Es igazsag szolgältatäsara välasztott hegybir6, melleje adjungält tizenket esküd- 
tek, nemkülönben hegymesterek nevenek beiratäsa avagy azoknak confirmatiöja 
az aläabb specificält möd szerint következik, ügymint: Hegybiro: Hämos Jänos; 
Hegy-Esküdtek: Sarkanti Mihäly, Kiss Ferenez, Bodö Peter, Böröcz Ferencez, Szabö 
Jänos, Szalay Mihäly, Külsö-Esküdtek: Szabö Päl, Jo6 Ädäm, Eörssy Adäm, Märton 
Andräs, Bognär Ferenez, Körmendy Istvan; Hegymesterek: Zsar Istvän, Kälöczy 
Istvän, Horväth Adäm, Godäcsy Jözsef.» Ezzel aztän megkezdödött kinek-kinek 
a maga kötelessege. 
Äm eza birösäg igen j6l tudta, hogy munkäja aldäsos csak ügy lehet, ha 
a közönseg maga is segitsegere van s ezert minden szölösgazdät, a kinek csak a 
helyseghez tartozö promontoriumokban szöleje van, kötelezett arra, hogy Evenkint 
egyszer, Mindszentnap täjan a hegybiröhoz menjen el s tegyen fogadalmat, hogy 
ha valakit a szölöben vagy gyümölcsben kärt tenni lät vagy hall, azt feljelenti. Ezt 
oly szigorüan vettek, hogy a ki erröl elegendö ok nelkül elmaradt, azt kezdetben 
4 frt, kesöbben 2 fittal (s ez az esküdteket illette) vagy 6 pälczaütessel büntettek. 
Ügy latszik, az esküdteknek jobban esett a penz, ha mindjärt kevesebb is volt, mint 
a mennyire az elitelteknek a hat pälcza fäjhatott, mert ezen egy esetben meg- 
engedtek az elitelteknek az alkut, az esküdteknek az engedekenyseget (6.). 
A hegybirösäg elsö gondja volt a gyepük megjäräsa; azt, a kiet rossznak 
talaltäk, megintettek, s ha gazda 15 nap alatt gyepüjet meg nem igazitotta, meg- 
büntettek. A hegybirösäg intezte el, hogy a szelsö, vagyis a mellekgyepüböl melyik 
gazdära mennyi esik, hogy ki hol &s merre csinälhat utat es kaput. Mindenki 
tartozott ütjait, kapuit Es gyepüit szölejenek ügy föliben, mint aljäban j6 szerben 
tartani s aki ezen pontok bärmelyike ellen vetett, büntetese minden egyes esetben 
4 frt volt, miböl ?/, resz az urasägot, !/, a helyseget illeti (2., 3.). S «mivel a sokfele 
üt igen käros a szölönek», mindenkinek a maga regi szokott Utjän kellett järnia, 
arröl se jobbra, se balra nem volt szabad kiternie, s ha ezt megis megtette s 
azzal mäsnak kärt ckozott, a kär megteritesen felül 1 frt vagy 4 pälczaütes bün- 
tetest kellett elszenvednie. A rendes ütröl a gazda csak akkor t£rhetett le, ha a 
hegybiröval vagy hegymesterrel volt dolga s az &pen a közelben tartözkodott, «mert 
azokhoz szabad minden jambornak menni» (7.). A megye hatär leven, különösen 
örködtek a fölött, hogy a megyet vagy gyepüt regi rendelt helyenel senki kiljebb 
ne tolja s egyaltaläban megyeszegest ne kövessen el. A gyepü kitoläsät 24 frttal 
birsägoltäk meg, melyböl 4 frt a helysege, 20 frt pedig az& lett, a kinek roväsära 
