A a Balaton-melli lakossäg neprajza. 281 
hegyvam lendithette fel, mert az articulus megtiltotta, hogy a bort a hegyvam be- 
szedese elött vizzel, alma- vagy körtelevel össze keverjek; a ki ilyen kevert bort 
dezmäba adott vagy tiszta bor gyanänt adta el, vagy 12 fittal büntetödött, miböl 
?/, az urasäge, \/, a helysege, vagy mindenestöl 25 penz birsägot fizetett es az 
urasägnak a hegyvamba kevert helyett j6 bort adott, illetöleg a vevö ember 
kärät megteritette (21.). Mertekül kizärölag pozsonyi aköt Es icczet volt szabad 
hasznälni, az icczen €s aköfan vagy a nemes värmegye billegenek vagy a värmegye 
tisztje pöcsetjenek rajta kellett lenni s adäs-vevesnel a bort mindenkor egy hegy- 
mester vagy egy esküdt jelenleteben kellett megakolni. A ki ez ellen vetett, ha 
nemes ember volt, 4 frttal, ha nemtelen, 12 pälczaütessel büntetödött, ha videki 
4 frt erejeig megzälogoltatott (33.). 
Minthogy a gazdäk közt a legtöbb pörösködes az adäs-veves körül tämadt, ennek 
«eltävoztatäsara» a hegybir6 Es esküdtek tudta nelkül alattomba szölöt väsärolni kez- 
detben 24 frt, kesöbb 4 frt vagy 12 pälczaütes büntetese Es az eladäs semmisege alatt 
tilos. Minden adäs-veveshez hozzä kellett jäarulni az urasägnak, a ver szerinti atya- 
fiaknak &s a megyes szomszedoknak; az adäs-vevesen az eladö felnek mindenkor 
jelen kellet lenni s a fölvallö levelet keze keresztvonäsäval megerösiteni (23.); ezen- 
kivül minden szölöbeli eladäst a hegykönyvbe is be kellett iratni: «ki ältal &s kinek 
mely napon &s esztendöben adatott el, hogy azutan idövel, midön szükseg hozza 
magaval, minden szölönek eladäsa vilägossägra jöhessen» (24.). Ha valaki a szölö- 
eladäas ellen öväst akart emelni, az eladästöl szamitott egy Ev alatt kellett megtennie, 
«mert törvenytelen dolog volna, hogy miutän a megvett szölö mäsnak több £vi 
serenysegevel Es költsegevel megjobbittatott, a rajta tett iparkodasnak megteritese 
nelkül a veteläron vetetödjek vissza.» Mäs az, ha valamely veräg vagy törvenyes 
successor avagy szomszed tavol leven Es az eladäst meg nem tudvan, az emlitett 
idö alatt meg nem jelenhetett, ügy az ilyen, mint az ärva Es a ki gyermeki sorban 
maradott, maga igazsägät el nem vesztette, hanem az eladott szölöt, ha tapasztal- 
hatö jobbitas vagy kär, böcsü szerint, ha pedig se kär, se jobbitäs nem lesz rajta, 
azon aron, a melyen a helysegbeli fölvallö level vagy az alkuban jelen volt hiteles 
szemelyek vallasa szerint eladatott, megnyerhette s a jelzett okok bebizonyitasäval 
minden hosszas pör nelkül a biräk itelete alapjan ätvehette (24.). 
A pörös eljäräst is pontosan megällapitottäk. Ha valamely instans, atyafı szom- 
szed vagy adossägot keresö ember valamely gazdanak szölejeböl, mely hegyvam 
vagy a földesuränak jarö egyeb adomäny alatt äll, örökseget, just, törvenytetelt, 
megelegitest vagy foglaläst kivant, peret csak szüret vegeztetöl Szt-Gergely napig 
indithatta meg; azontül a szölö munkäja folyik s ez alatt hasonlö ügyekben a 
törvenytetel es foglaläs eltiltatott. A perinditö elöször a földesürtöl tartozott com- 
missiot (engedelyt) venni a hegybiröra, a hegybirösäg erre a keresett felt meg- 
intette, egyszersmind a peres szölötöl eltiltotta, a miert az int6 Es tiltö esküdtnek 
12 penz järt; ezutän a hegybirösag a feleket 15 nap alatt beidezte, kihallgatta, vallo- 
mäsaikat, hitletetelüket a nötäriussal «igazan Erthetökepen» feliratta, it@letet hozott, 
azt is irasba foglaltatta, az egeszet az urasägnak beküldte s a vegrehajtäst csak 
annak engedelye utän foganatositotta (25., 26. es 28.). Ha valaki pöret «megältal- 
kodäs» czimen vesztette el, vagyis az idezesre nem jelent meg, a megyei fötiszt 
comissiöja mellett a vegrehajtäs utän perüjitässal is Elhetett (27). 
Az itelet vegrehajtäsänak ellentällni kemeäny megtorlässal järt. A ki a bitan- 
golö marhät behajtani nem engedte vagy a mär behajtott marhät eröszakosan 
