A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 283 
gyakran szegeny embert &rhetne, a ki keszpenzbeli büntetes ältal nagyon fogyat- 
kozna &es a közönseges terheknek viseleseben gyöngittetne, annak a penzbeli bün- 
tetest pälczaütessel szabad megvaltani es egyedül csak az Ertekes parasztemberen 
szabad penzbeli büntetest venni» (1.). Minden forintot härom pälczaütessel szami- 
tottak, ha azonban az itelet csak egy forintröl szölt, az nem 3, hanem 4 pälcza- 
ütessel volt egyenlö (7., 9.). De leszällitottäk magukat a penzbeli bünteteseket is 
talan Epen a pälczaütesre valö tekintettel s a miert 1752-ben 24 Es 12 frtot meg 
25 penzt kellett fizetni, azert 1770-ben csak 4 frt meg 20 penz järt (10, 11., 17., 
19. es 23... A büntetes maxmuma, mint lättuk, 6 frt vagy 18 pälczaütes volt, ez 
is csak egyetlen egyszer szerepelt, oly lopäsnal, melynel a lopott tärgyak erteke 
a 12 frtot nem multa felül. 
Mig a regibb articulusok alig tettek különbseget nemes &s paraszt közt, az 
ujabbak mär csaknem ällandöan hangoztatjäk s ez azt bizonyitja, hogy a hegybirö- 
sag a nemesek ellen sok visszaelest követett el. Az ujabb articulusok egyenesen 
kimondjak, hogy «az erdemes nemesnek &s meginkäabb a füembernek szemelye nem 
parasztbirösäg hatalma alä valö» s ezert nem is kenyszerithetik öket arra, hogy 
evenkint egyszer a hegybirönäl megjelenjenek a feljelentesi fogadalom letetelere 
(6.); ezert utasitjäk a hegybirösägot, meg a lopäs &s paräznälkodäs eseteben is, 
ha nemes szemely követte el, a legközelebbi väarmegyei biröhoz, mert ezek «bün- 
tetese a hegyseget nem illeti» s igy «azoknak birsägoläsäba ne avatkozzanak» (8.). 
Hasonlökepen anemes embert, ha bitangolö marhäjät nem engedte behajtani vagy 
mär behajtott marhäjät eröszakkal, loppal szabaditotta ki, nem foghattäk el, hanem 
csak feljelenthettek a värmegye biräjänak (10.). Nemes vagy felszabaditott szölök 
perelese sem a hegybeli itelet alä valö, hanem törveny szerint rendeltetett birö- 
sagot illet (25.). A verekedes eseteben meg finomabb megkülönböztetest tesz az 
articulus, mondvän, hogy a nemes a törvenynek, a jobbagy a földesürnak hatalma 
es büntetese ala van vetve s igy a hegybirösag csak a szabados parasztokra mond- 
hat iteletet (11.). 
Ugy lätszik, a hegybirösäg az elsö articulusok hatärozatlan szövegezese folytän 
sokszor nagyon is sietett iteleteinek vegrehajtäsäval, mert a k&söbbi articulusok 
minden kitelhetö mödon igyekeznek a vegrehajtäst megneheziteni s az iteleteket 
ellenörizni s megkiväntäk, hogy a vegrehajtäs elött az iteletet a földesur vagy a 
värmegye tisztje el&E vigyek s csak ha ez is megerösitette azt, hajthattak vegre (2., 
4., 31). A hirtelen itelkezesnek &s az iteletek hirtelen vegrehajtäsänak az igazi 
okät a k&esöbbi articulusok maguk mondjäk s az bizony igen jellemzö a korra s 
egyezik sokkal kesöbbi idök ällapotaival is, melyeket fentebb «pinczeszerezes» czi- 
men Erintettünk: «minthogy pedig nemely helyseg ellen sokfele panasz volt, hogy 
gyakorta helytelen iteleteket tettek, azokat, bar a felek egyikenek-mäsikänak nem 
tetszett, vegre is hajtottäk, földesür elE nem engedtck, söt, a ki ellenök szölt, meg- 
hurczoltäk, testeben vagy erszenyeben büntettek, s olyan dologba is ereszkedtek, 
mi nem a szölöt vagy a gyepün belölvalösägot illette, s minthogy az ilyen hely- 
telensegek neha attöl is törtenhettek, hogy borközbe foglaltäk a dolgot, epen ez£rt, 
hogy a dolgok mind helyesen &s csöndben folyjanak, a helysegek vagy gyülekeze- 
tek reggel jözanon tartsanak törvenyt, etel-ital utän pedig semminemü dologhoz ne 
lassanak €s senkit ne büntessenek (31.). 
