314 A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 
tudtak magyarul is, különben az itteni tiszta magyar lakossäggal nem £rintkezhettek 
volna (vagy talan csak vällalkozöik voltak soproni nemetek, közhaläszaik pedig 
fertöi magyarok!) s a mennyiben a balatoni haläszatban fertöi hatäsra vallö nyo- 
mokat talälunk, azokat elsö sorban ezeknek a küszvakard nemeteknek es mun- 
kasaiknak kell tulajdonitanunk. 
Ime tehät mar itt megismerkedtünk härom olyan idegen befolyässal, a melyek 
a Balaton haläszatära kihatottak, a dunai, tiszai &es a fertömelleki befolyässal; ez 
az idegen hatäs nem regi, mindössze | gföljebb negyven Eves s a hatvanas Evek elejen 
indul meg; regibb Erintkezesre sem az eddig elökerült törteneti adatokböl, sem a 
hagyomäny, az elö nep emlekezete alapjan nem következtethetünk ;; a hatäs kiterjedt 
nemcsak a halneveknek, hanem mint az apacs szönal mär eddig is lättuk, a szer- 
szamoknak szökincsere is, ki magära a szerszämleltärra, söt a haläszat mödjara is. 
Ezeket a különbözö hatasokat mar itt, a haläaszatot tärgyalö resz elejen, tüze- 
tesen kellett elemeznünk, mert iränyadök lesznek a balatoni haläszat idegenszerü 
jelensegeinek &s valtozäsainak £Ertelmezesenel, magyaräzatänäl s mert ezek fogjak 
legjobban megmutatni, mi a balatoni haläszat Ösi tartozeka s mi jarult hozzä Ujabban. 
II. A czehes halaszat a Balatonon. 
(Keszthely, Anno 1713.) 
Az ezen fejezetben feldolgozott anyag összegyüjteset egy fukarszavü s ketes 
erteküi szötäri adat inditotta meg. HERMANN O. mesterszötäräban ugyanis (A magyar 
haläszat könyve, 779.1.) ez a tetel olvashatö: «czemester — Keszthely a halasz- 
tärsulat feje». A helynev mellöl hiänyzik a szokäsos H. O. jegy, s igy valöszinü, 
hogy ezt az adatot Herman mäsodke&zböl közli; könyveben sehol egy szöt sem 
szöl sem balatoni, sem keszthelyi czehes haläszatröl s szömagyaräzatäban nem azt 
mondja, hogy a czemester a czch feje, hanem csak a halasztarsulat feje. Noha a 
szö a jelen iränt teljesen ketsegben hagyott, a multra nezve annal erösebben biz- 
tatott, hätha az egy regi czehes haläszatnak emleke. 
Bärmennyire ösinek, nem a czehböl fakadönak irta is le Herman OÖ. a tihanyi 
haläszbokrok szervezetet, meg sem tudott meggyözni arröl, hogy ez a haläszbokor 
soha sem ällott a czehes haläszat hatäsa alatt. Ennek a bokornak voltak arzicu- 
/usai, azokban pedig sz6 van czehladarol, czehhäzrol; ezek pedig együtt csakis 
a czehes haläszat reven kerülhettek be a tihanyi bokorba. Volt-e a Balaton mellett 
czehes haläszat €es milyen volt az, ez az a kerdes, melyet HERMAN nem nyomo- 
zott, melyre feleletet nem ad. 
Az en nyomozäsaim ez iränyban sokä sikertelenek maradtak. Balaton-Füreden 
p. o. azt feleltek, hogy ott «czeh nem volt, hanem volt egy kompänia, a Rökäe; 
a czehhäz a gazda häza (Röka urame) volt, articulus a gazda parancsa volt, mert 
öve volt a hälö s 6 fizette az ärendät». S ez a felelet ismetlödött különbözö vaäl- 
tozatokban a többi falvakban is. Räakadtam azonban a czehes haläszat elsö nyomaira 
a Balaton deli reszeben elöször Balaton-Berenyben, a hol a haläszok mär emlekez- 
tek arra, hogy volt czeh, de szervezeteröl semmit sem tudtak. Bal.-Szt-Györgyön 
megkerült a czehläda, Vörsön a czehkorsö s aztän Keszthelyen a czehezimer, a 
czehzäszlö &s a czeharticulusok s ezzel a Keszthely videki egesz czehes haläszat- 
