A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 321 
mind közönsegesen, hogy az mely haläszmesterembereknek halottja törtennek, 
ezutän tartozik füzetni a temetesert ötven penzeket, id est Den. 50; az mely 
haläszmesterember pedig elmülatja a temetest, tartozik füzetni Den. 50.» 
HERMAN OÖ. a komäromi articulusokböl külön kiemeli a szabados haläszatot, 
melynek elve az volt: «aki elebb megerkezik, az&e a jog» ; lätjuk, hogy Keszthelyen 
ez ugyanigy volt a 9. art. szerint. HERMAN felemlitii, hogy Komäromban «az Üüj 
mester beadta magat a czehbe»; lättuk, hogy Keszthelyen a felveteli jegyzökönyv 
mindig igy kezdödött: «azlabe magat». Herman közli a czehmester eskümintäjät 
is s az is rendkivül hasonlö a keszthelyiekevel. A hazi rendet, vagyis a rend meg- 
tartäsära szabott statutumokat &s punctumokat HERMAN nem tudta megtalälni s igy 
a keszthelyieket — ma egymagukban ällvan — össze nem hasonlithatjuk; a fel- 
soroltakböl azonban kitünik az, hogy a keszthelyi es komäromi articulusok közt 
lenyegben alig van különbseg, ertelemre nezve az egy Es ugyanaz s igy a keszt- 
heiyi haläszat ep oly jellegzetesen czehes volt, mint akär a komäromi. 
Mindössze egy articulus volt Keszthelyen, mely meröben ellenkezett a komä- 
romi szokässal s eza 11. art., mely kimondja, hogy a czeh tagja csakis röm. katho- 
likus lehet. Komäromban ezzel szemben azt taläljuk, hogy ez a feltetel nemcsak 
egyältaläban nem letezett, sem az articulusokban, sem a szokäsban, hanem ellen- 
kezöleg «valläs dolgaban föltetlen türelmesseg uralkodott» (HERMAN O. 463. 1.) söt 
a «reformatusok esküjeböl a Szüz Märiät es a minden szenteket kihagytäk» (U. o. 
465. 1.). 
Ha mär most az 1696-ban kelt komäromi czehlevellel;, tovabbä az 1713-dik 
evi mäsolatböl ismert Es häzirenddel bövitett keszthelyi articulussal a tihanyit, 
mely ugyan «1764-diki mödszer szerint», de tenyleg 1855-ben kelt, hasonlitjuk 
össze, akkor lehetetlen megtagadnunk, hogy az, noha a helyi viszonyokhoz alkal- 
mazkodva, de feltetlenül a czehes haläszat hatäsa alatt keletkezett. A tihanyi arti- 
culust szinten HERMAN tette közz&E «a magyar haläszat könyve»-ben (425-—426. 1.) 
s az egyes pontozatok alapos vizsgälata a fentebbiek iränt semmi ketseget sem 
hagy. A tihanyi articulus szinten bünteti a käromkodäst, a mi ügy lätszik, Tihany- 
ban jobban szokäsban lehetett, mert härom articulus is intezkedik arröl (2., 6., 8.). 
Hogy a czehmester büntetese ketszer akkora volt, mint a czehbelieke — a mint 
azt a keszthelyi 4. art. elrendeli —, megvolt Tihanyban is, csakhogy Tihanyban 
a büntetest nem penzben, hanem czibekväagasban röttäk ki, a mikor is az elöl- 
jarö a földre tepertetven a czibek rüdjaval ketszer annyi ütesben jutalmazödott, 
mint a haläsztärs. A tihanyi articulus a lopäst szinten a szerszam elvetelevel vagyis 
a viztöl valö eltiltässal bünteti (7.), a pontos megjelenest negy izben is elrendeli 
(1,4.,9.,5). Feltünö, hogy a felsoroltakon kivül meg härom articulus (10., 11., 12.) 
rendelkezik a tolvajläs megbünteteseröl s ügy lätszik, a tolvajläs azon mödjai, melye- 
ket e härom articulus reszletez, a közvetlen &eletböl vannak meritve; miert kellett 
külön articulus arra, hogy penzosztäskor senki haläsztärsat meg ne lopja, hogy 
a czehlädäböl a mellette ülök egyetlen forintot se lopjanak el, no, meg hogy a 
borert menö kisbirö a borböl ütközben ne igyek, ha minderre soha nem volt 
eset? s miert nincsenek hasonl6ö articulusok sem a komäromi czehlevelben, sem 
Keszthelyen, m&g a häzirendben sem? 
Ha az itt felsoroltak bizonyitjaäk -— különösen az elöljäarönak kiszabott dupla 
büntetes — hogy a tihanyi articulusok nem a keszthelyiek ismerete nelkül szü- 
lettek meg, ügy van egy articulusa a tihanyiaknak, mely azt bizonyitja, hogy a 
A Balaton tudom. tanulmänyozäsänak eredmenyei. III. köt 2. resz. 21 
