374 A Balaton-melleki lakossag neprajza. 
nyokröl, de csak ket helyütt (Szärszön €Es Badacsony-Tomajban) s ott sem tudıak 
felmutatni egyetlen egyet sem. A Balaton &szaki ket harmadäban tehät typusosak 
a 4 es 5-agl köpüs szigonyok, melyek mellett szörvanyosan a 3, 7 Es 8 äglak is 
megvannak. 
Terjünk most vissza az aligai szigonyra, melyet negy szetmeredö äga jellemez;; 
ilyen szetmeredö ägakat lättunk a tihanyi ötägü, a badacsony-tomaji nyolczägüu 
szigonynäl, söt ätmeneti alakban a kenesei negyagü szigonyban, a hol csak a ket 
közepsö äg volt szetmeredö. Az ägak e szetmeredeset azert kell itt külön fel- 
emlitenünk, mert Herman kimutatta, hogy a szetmeredö ägakkal (A—5) ellätott 
szigony a Veleneze-tö mellett igazi törzsalak, mely e’tö körül minden ponton 
egyforma, s igy a Balaton melleken valö szörvänyos elöforduläsät a Velencze-tavi 
haläszat hatäsanak kell tekintenünk. Hogy a ket tö6 között egyeb egyezes is van, 
lattuk a boritönäl. 
A szigonyt a Balaton melleken mindenütt es csakis sszgonynak mondjak; a 
Kövesden örzött 1815-iki tanulkihallgatasi jegyzökönyv ugyan czigonynak irja, de ezt 
a vältozatot az Elö nyelvben sehol sem hallottam. Az ägalk vegen levö szakänak 
ezt a nevet nem ismerik, a balatoni haläsznäl ennek neve: szakall, kampo vagy 
kapocs. Regebben a hiresebb szigonyosoknak több szigonyuk is volt, külön a 
harcsära, külön a csukära, külön a pontyra. A Aarcsazo szigonyt különösen Urnap 
hetiben hasznaltäk, mindenkor csolnakröl nädas helyeken haläsztak vele. A csukdz2o 
vagy labrol valo szigonyt nem kellett hajöröl kezelni, hasonlökepen a pontyet sem; 
a csukdnak sürübb, a pontynak ritkäbb ägüu szigony kellett. A Tisza melleken van 
a szigonynak egy jarulckos szerszäama a vägöhorog; ez arra valö, hogy ha a haläsz 
nagy halat döfött le s az nagyon mozgolödik, egyik kezevel a szigonyt tartva, a 
mäsikkal a vägöhorgot ragadja meg s azt a hal hasaba vägva, igy segiti a partra. 
A Balaton melleken sem HERMAN, sem Een a vägöhorgot egyältaläban nem talältuk 
meg; ezt a Balaton mellett a gyalazka pötolta, ezzel vagtäk el hirtelen a halnak 
a kopetöjat, ettöl a halnak azonnal vege van. 
Van azonban a Balaton szigonyos haläszatänak egy negativ sajatossäga is, 
mely azt a területet elesen szembeällitja a Duna-Tisza menten elö központi ma- 
gyarsäg haläszatäval. HERMAN ugyanis kimutatta, hogy «a központi magyar haläsz- 
sag a därdaszigony mellett kizarölag csak a ketägü szigonyt hasznälja mely alkata 
szerint a különbözö pontokon is egynemt, tehät tipusz». Ez az alak mindig köpüs 
megerösitesü s ägai köröm szakäsok (193. 1). A sajatsaägos most mär az, hogy ez 
a ketägü szigony a Balaton melleken egyältaläban nincs meg; a balatoni halasz 
egyenesen lehetetlensegnek tartja a ketägü alakot s nem tudja elkepzelni, hogy az 
mikepen tartja meg a halat. A balatoniak a ketägü szigonyt meg a tiszai haläszok 
reven sem ismertek meg, azok a haläszok, kik a tiszaiakat ismertek, azok kezen szi- 
gonyt egyältaläban nem lättak. Meg sajätsägosabb azonban az, hogy HErMAn közöl 
egy Balaton-melleki szigonyt, mely ketägü, söt makkos; ezt Tihany halaszai a Balaton 
fenekeröl keritettek elö, melynek regi voltäröl — HERMAN szerint — az a tetemes 
kergesedes is tanuskodik, mely boritja. (195. 1.). Ha ezt a ketägü makkos szigonyt 
regeszeti leletnek tekintjük, ha magäban äll is, valami feltevessel meg csak meg- 
magyaräzhatjuk elöforduläsät, de legott bonyolultabbä lesz a kerdes, ha az Ujabb 
recens darabnak bizonyul. A darab maga többször volt kezemben s a kergesedest 
en soha sem lättam oly tetemesnek, hogy abböl valami nagy regisegre mertem 
volna következtetni, de mikor Badacsony-Tomajon egy ezzel a szigonynyal Ugy 
