SO EEE A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 
leander levelnek a fözetjet, kämfort, anyarozst. Mindez annyira közismert dolog, 
hogy az egyik balatoni fürdö kerteszetenek «czedrus»-fäit (a nep a thujät nevezi 
czedrusnak) ki kellet vägatni, mert a falubeli asszonyok azok lombjait valösäggal 
«lelegelt&k» abortus elöidezese czeljaböl, egy mäsik nagy falunak pedig a reformätus 
papja maga mondta, hogy nincs a falujäban egy polgärasszony sem, a ki a sajät 
magzatät el ne tudna hajtani. Ha ezekböl levonjuk azt, a mit talän a tülzäs tett 
hozzä, meg akkor is rettentö ällapotokat lätunk magunk elött. A magzatelhajtäs 
minden mödja szörnyü, de az, a melyet a Balaton veszpremi partjain hallottam, 
valamennyi közt a legszörnyübb; ha nem több faluban €s többektöl hallom, hanem 
csak egy helyütt es egy embertöl, el se hiszem s le sem merem irni. A mint az 
asszony &szre veszi, hogy teherben van, beszerez jöl sodrott kenderfonalat, ezzel 
altestet nehäny szäzszor igen szorosan körültekeri, ügy, hogy az szeles, vastag ds 
szoros kötegkent veszi körül az egesz hasat; ekkor azutän ezt az egesz, mär magä- 
ban is kegyetlen pölyät erösen ätvizesiti, mire az megduzzad (mint a kötel a viz- 
ben) es pedig nemcsak kifele, hanem a test iranyäban is; kellö äztatäs mellett e 
befele-duzzadäs oly irtözatosan erös, hogy rövidesen beäll az embryo elverzese, 
mire aztän a kenderpölyät levägjak. 
Hogy a magyarsägot a szaporodäs korlätozäsänak szörnyü nyavalyäja pusz- 
titja, nem En fedeztem fel; sajnos, ismeretes az Magyarorszäg mäs videkeiröl is; 
a sajtöban, idöszaki irodalmunkban, söt önallö munkäkban is rettentö leleplezesek 
jelentek meg, söt mär a m. t. Akad&mia pälyadijat is tüzött ki e kerdesre. L.eg- 
üjabban VArRGA JENÖ tolläböl jelent meg egy szomorü könyv «a magyar faj vedelm&»- 
röl, melynek elsö resze «Sötet pontok» czimen Epen az egyke-rendszer magyar- 
orszägi törtenetehez ad kegyetlen adatokat (megjelent Makön 1901-ben). A sajtö 
ezen a könyvön is csak ügy ätsiklott, mint a többi hasonlön, s mint a hogy kel- 
lemetlen dolgokkal szoktunk vegezni; nem tett mäst, mint maga a kormänyzat, 
mely a kerdes elöl azzal ter ki, hogy nem avatkozhatik be az egyen nemi eletebe; 
igy aztän sem törvenyhozäsi üton nem intezkedhetünk, sem közigazgatäsunkat nem 
kenyszerithetjük arra, hogy a nemzeti Önpusztitäs e legundokabb mödja ellen sta- 
tarialis peldakkal küzdjön. 
VARGA JENÖ adataiböl kitünik, hogy az egyke-rendszernek az egesz Dunäntül 
kiindulö pontja az a negy gazdag reformäatus magyar közseg, mely Tolnamegyeben 
a Duna mellett fekszik es Säarköz gyüjtöneven ismeretes; az egyke-rendszer itt 
szörvänyosan mär a XVIIl. szäzad vegen lepett fel, de ältalänosan alkalmazott 
szokässä a XIX. szäzad elsö negy Evtizedeben fejlödött ki s azöta a lakossäg nem 
szaporodik, hanem fogy. A ragäly innen Somogyba mär a hatvanas evekben be- 
hurczoltatott, elsö sorban a reformätus parasztbirtokossägot metelyezte meg, leg- 
nagyobb pusztitäst 1880 &s 1890 közt vitt veghez, s akkor különösen a balaton- 
parti reformätus közsegekben ätharapödzott a römai katholikusokra is. A ragäly 
Somogyba annak a nehäny magyar reformätus közsegnek a közvetitesevel jutott, 
a meiy meg Tolnamegye &szaki reszeben fekszik ugyan, de egyhäzilag mär az 
ü.n. külsö-somogyi reformätus egyhäzmegy£hez tartozik. Kesöbben a baj elterjedt 
e terület katholikus falvaiban is, mindenkor elöször a mödosabb csalädokat tämad- 
vän meg s csak azutän sujtva a szegenyseget is. Reszint a külsö-somogyi (balaton- 
parti), reszint a tolnai egyhäzmegyekböl kiindulva, Szilas-Balhäs &s Enyingen ät 
kapta meg a bajt a Balaton &szaki — mezöföldi — resze, hol Balatonfö-Kajar a 
leginfieziältabb közsegek egyike s honnan a ragäly Fejermegyebe is äthatolt. A ba) 
