A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 427 
is, az enekelni kezd, majd mind tänczra perdülnek, esörgös botjukkal a földet ütik 
s enekelve kerik az angyalt, mondja el a szent hirt. Erre az angyal elmondja a 
hirt, hogy Jezus megszületett, megdicseri a häzigazdät s megäldja, s miutän mind- 
annyian meg egyszer ellätogatnak Betlehembe, vagyis megnezik a templomot, a 
gazda es gazdasszony megajändekozza a legenyeket £tellel-itallal, egy kis penzzel, 
s azzal tovabb mennek. 
A karäcsonyi regölesnek nyomai csak a Balaton nyugoti vegeben kerültek 
elö abböl az alkalomböl, hogy dr. SEBESTYEN GyuLA a regöles monografiäjänak 
összeällitäsa czeljaböl az egesz regölö területet felkutatta. E területen a Balaton 
nyugoti videkeröl, nevleg Vörsröl, Zalavarröl es Gyenes-Diäsröl kapott adatokat &s 
szives közlese folytan azokat a következökben ismertethetem: 
SzaB6 JÖZSEF PALKÖ vörsi lakos az utolsö vörsi regölest, mely 1859-ben volt, 
igy beszelte el: «Het Eves gyermek voltam, midön atyam öreg tehenese, ki Bal.- 
Szt-Györgyröl jött ät szolgälni hozzänk, s oda valö illetösegü is volt, a karäcsony 
utäni napok egyiken arra biztatott, hogy engem megtanit regöni s Sylvester estejen 
elmegyünk a häzakhoz regöst köszönteni. En az elöttem teljesen ismeretlen dolgon 
kapva-kaptam, a verseket az öreg szolgätöl megtanultam s Sylvester estejen elmen- 
tünk a hazakhoz regöni. Arra meg jöl emlekszem, hogy ruhäzatunk a mindennapi 
volt, nekem egy fakardom volt, ö pedig egy nyärsat hordozott magäval. A regöles 
ügy ment vegbe, hogy az utezäröl az ablakon keresztül minden egyes häznäl meg- 
kerdeztük: «Szabad-e regöst köszönteni?» Ott, a hol megengedtek, kivül az utczän, 
vagy az udvarban az ablak alatt a következö verset mondottuk el: 
Kelj föl. gazda, kelj föl! Isten szällt häzadra hat ökörrel, hat löval, aranyos ekevel. A melle 
egy beres, annak a kezebe aranyos ostoınyelet, arany ekeszarvat kerünk tisztesseggel. Haj! regö 
rejtem, ezt is megengedje nekünk az Ur Isten! 
Adjon az Ur Isten ennek a gazdänak: egy hold földön szäz kepe rozsot, szäz kepe buzät, 
szäz kepe ärpät, szäz kepe zabot. Haj! regö rejtem, ezt is megengedje nekünk az Ur Isten! 
Adjon az Ür Isten ennek a gazdänak: egy rossz 6lat, szäz öreg disznöt, szäz zsäk kukori- 
czät, häromszäz malaczot. Haj! regö rejtem, ezt is megengedje nekünk az Ur Isten! 
Itt is van egy legeny, kinek neve Jancsi; ott is vagyon egy läny, kinek neve Juli. Isten meg 
se mentse, kebelebe rejtse! Kert alä keritse, utczära terelje! Összekuporitsa, mint a kis nyul farka! 
Haj! regö rejtem, ezt is megengedje nekünk az Ur Isten! 
E versek elmondäsa utän kinyilott az ablak s azon vetettek ki nekünk nehäny 
krajczärt, szalonnät, hüst s mäs efelet, melyet megköszönve <«dicsertessek»-kel äll- 
tunk egy häzzal toväbb.» A regöles szokäsa Vörsön mär a XIX. szäzad elejen 
divatjät mülta, de hogy emleke nemileg meg elt, epen az a körülmeny igazo]ja, 
hogy SzaBö €s tärsänak 1859-ben valö väratlan regölese meghallgatäsra talält, meg 
pedig sok häznäl, mert SzaBö azzal dicsekedett, hogy 50 krajcezärt es sok szalonnät 
es füstölt hüst kaptak azon esten. Noha a regöles szövege balaton-szent-györgyi 
eredetü volt, az nem sokban különbözhetett az egykori vörsi regölö szövegtöl, 
különben a vörsiek nem ertettk volna meg az egesz dolgot. Ezt bizonyitjäk 
egyebkent a megmentett zalaväri Es gyenes-diäsi szövegek is. 
Zalaväron N£METH JOZsEF ket tärsäval meg 1889-ben is regölt deczember 26-än 
este 5—9 öräig, a faluban akkor mäs regölö csoport nem is järt, s a härom legeny 
mind 17—18 eves volt. Rendesen polgäri ruhäban regöltek, csak kalap helyett 
viseitek fekete czukorpapirböl keszült s aranyfüsttel meg szines papirosszalagokkal 
ekitett hegyes csäköt, kenderköczböl hatalmas bajuszt Es szakält ragasztottak fel 
