428 A Balaton-melleki lakossäg neprajza. 
maguknak, kezükbe pedig länczos botot vittek. A hol a regölest nekik megenged- 
tek, bementek a szobäba ilyen köszöntessel: «Adjon isten jö estet! elgyüttem en 
jö estbe regöt köszönteni!» mire legott maga a regöles következett igy: 
Adjon a jö Isten ennek a gazdänak szep negy ökröt, szäz hold földet, csöngös-böngös sze- 
keret, arany ostornyelet. Adjon a jö Isten ennek a gazdänak szep ket ölat, egy szep kanäszt, szäz 
darab disznöt, häromszäz kis malaczot. Az egyikböl kifusson, a mäsikba befusson. Haj! regö rejtö, 
azt is megengedte nekünk a j6ö Isten! 
Itten vagyon egy szep legeny, kinek neve Jöska! Amott vagyon egy szep leäny, kinek neve 
Röza! Isten meg se mentse, kebelebe ejtse, összebangyolgassa, mint a kis nyul farka, de meg annäl 
is jobban, mint a czicza farka! Haj! regö rejtö, azt is megengedte nekünk a jö Isten! 
Adjon a jö Isten ennek a häziasszonynak: szaz ludat, szäz reczet, häaromszäz tikot, egy j6 
gazdaasszonyt. Haj! regö rejtö, azt is megengedte nekünk a j6 Isten! 
Adjon a jö Isten ennek a gazdänak negy jö hizöt s olyan vastag szalonnät, mint az ajtö- 
szärfa. Bö bort, bö buzät, bö egeszseget, leleküdvösseget. Haj! regö rejtö, azt is megengedte 
nekünk a jö Isten! 
Dicesertessek a Jezus Krisztus! 
A szöveg eneklese alatt länczos botjaikat a regölök a földhöz ütögettek. Ha 
mär nem volt kivilägitott häz, a legenyek a regölest abbanhagytäk, elmentek az 
egyik tag lakäsara, a kapott penzen, szalonnan megosztozkodtak s elszeledtek. 
SEBESTYEN vegül Gryenes-Diäsröl is megkapta a regöles szöveget, mely a harom 
közül a legteljesebb, s igy szöl: 
Kelj föl gazda, kelj föl! Szällott Isten häzadra, sokäval, seregevel, sereg angyaläval, vetett 
asztaläval, tele poharäval, haj! regö rejte, azt is megengedt@ a nagy Ur Isten. 
Emitt keletkezik egy fekete felhö, abban legeleszen csodafiü szarvas, csodafiü szarvasnak 
ezerägu boga, ezerägü bogänak szäz misegyertya gyüjtatlan gyuladjek, ojtatlan aludjek, haj! regö 
rejte, azt is megengedte a nagy Ür Isten. 
Adjon az Ur Isten ennek a häzigazdänak egy kis ölat, ket kis disznöt ezer malaczäval, fele 
göbe, fele kan, egyik 6lbol kifusson, a mäsikba befusson, haj! regö rejte, azt is megengedte a 
nagy Ür Isten. 
Adjon az Ur Isten ennek a häzigazdänak ket kis ökröt, egy kis berest, csöngös-böngös sze- 
keret, aranyos ostornyelet, haj! regö rejte, azt is megengedte a nagy Ür Isten. 
Adjon az Ur Isten ennek a häzigazdänak szäz hold földet, szäz kereszt buzät, szäz kereszt 
rozsot, szäz kereszt zabot, szäz kereszt bükkönyt, szäz kereszt 'ärpät, szäz szeker szenät; haj! regö 
rejte, azt is megengedte a nagy Ur Isten. 
Itten vagyon egy szep leäny, kinek neve Märi, amott vagyon egy szep legeny, kinek neve 
Jözsi. Isten meg ne mentse, kebelebe ejtse, összezsugorodjek, összepöntörödjek, mint a czicza farka, 
meg annäl is jobban, mint a kis nyül farka, haj! regö rejte, azt is megengedte a nagy Ur Isten. 
E töredekek €pen nem elegendök arra, hogy a regöles archaikus eredetet 
megvilägitsäk, de elegge jelzik, hogy az öshit vilagaböl mily keves maradt meg, s 
mily sokat temetett el vagy alakitott ät a müvelödes fejlödese Es terjedese, mely 
mindenütt megölöje a neprajz ösi hagyomanyainak. 
