98 1722, 30. Okt.—6. Nov. 
mine Børn bar observeret nogle faae Vocabula af deris Discurser, jom ieg 
har annoteret, det er befverligt at fatte noget af dem, thi deris Udtale falder 
iche allene heel utydelig og uforitaaelig, men de ere och jelfv inexplicabel 1 
de Ling, mand gterne vilde udfritte fra dem. 
D. 2. November reyfte teg med mine Sønner atter till de Wilde, hvilde, 
effter at teg hafvde begafvet dem med een liden Discretion, vare igien villige 
at annamme 08. Om Afftenen blefv 1ед jaa upasielig af den flemme Stand) 
der inde Hos dem, jaa teg motte faite op og ftrar gaae til Sengs og til 
Deche mig gandjfe med Klæder, thi det raadne Sped og anden Smubighed, 
jom De bær ind 1 veris Huufe, gifver jaadan Stand fra fig, at det er ulidelig 
for een fleinlig Natur at taale og ubditaae; derhos er mand och ilde incom- 
moderet af Luus, jom de Wilde befenger een med; i andre Maader ere de 
ftachels Menniffer gode at omgaais med; Gud gifve mig ellers Krafft og 
Storche, at overbere dette. 
Naar ieg pleyer at fiunge, og de Wilde har jpurt mig, hvad det ffulle 
betyde, jvaret teg, at 1ед beder Gud for dennem, at Hand fall være dem 
god og give dent Mad og Vering. Og jom det bar hendet fig, at een 
Bar af dennem dereffter nogle Gange bar faait Kobber, Hvilchet er rart vg 
ujedvanligt paa denne Tid, beder de mig ofte at ftunge, og hafver derud] 
Der1$ Plasier. Naar ieg, jaavitt ieg endnu fand udføre, forteller Dem om Gud : 
og himmelffe Ting, finder teq Hos dennem jaamegen Attention, jom ventelig 
fand være, ja tblant bejporger de fig och derom. For alting er det dem 
angenehmt, at teg figer dem om de Dodis Opitandelje, hvor imod de iche 
giør ringejte Instantz, men biefalder alt hvad man foreftiller dem, т hvor vell det 
Jamme vell meere ffeer af Kaaldfindighed, end HiertetS og Sammwittighedens 
Dverbeviisning, hvildet och vell ffulle paafolge, om teg formaaede at fremføre 
Guds Ord fuldfommeligen, og grumdeligen foreftille bem voris Trois Hemme- 
lighed og dend Herris Christi Forlosnings Verd, men Det jamme er mig 
endnu umueligt, iche alleene for deris Sprogs Ufyndigheds Sfyld, men endog, 
at Der fattis Ord udj deris Sprog |: jaa jom fremmet fra all Guds Dyrehelje 
at exprimere een Deel Troens Hemmelighed med. Det jmerter mig derfore 
af inderfte Hierte, at ieg ie er i dend Stand |: hvortill ieg och langjom vill 
fomme: at ieg jaa fuldfommelig fand discurere med Dem herom, jom for- 
nøden giordis. Dog ffal teg ide aflade, af alle Rræffter at arbeyde derpaa, 
og at juche till Gud for deris Opliusning, vijt forhaabende, at denne lang- 
jomme Forbereedelje ffail af Gud vorde velfignet med 018 overflodigere Frugt 
og &remgang. 
Der ieg dend 6. November Droeg igien fra de Wilde, fulte een ung 
Berjon ved Wafvn Kojuch mig hiem, belofvende, at hand och vill blifve her 
hos mig Denne Winter ofver, imod at ieg derfor ffulle gifve hannem een 
Discretion; om hand пи vill holde fit Loffte faaer Tiden lære. Sfulle hand 
dertill lade fig persvadere, da forjfaanis ieg for dend Bejverlighed, conti- 
nuerlig at шаае ое till hos de Wilde, och gifves mig Da herved een øn- 
ffelig Anledning till nermere Opliusning om deris Sprog og fortroeligere 
Omgiengelje med 08, hvor till Gud gifve Bijtand, Lyde og Velfignelle. 
— 
0 
— 
On 
D 
5 
©2 
0 
ww 
or 
40 
= 
4 
Or 
