6 1719—1 721. 
om Grønlands Bejfaffenhed og Ived fig och naadig der til intentionere. Eff- 
ter Afreyjen fra Kisbenhafvn og min Anfomit igien til Bergen, fom Deris 
Kongl. М. Allernaadigite Brefv og Befalning til Stiffts Befalnings Manden og 
Magistraten udj Bergen, at de den Gronlandffe Handell for Kiøb Wlændene 
ffulle proponere og dem til det famme encouragere. Semelte Allernaadigit 
Befalning blefv jaa vitt effterlefvet, at de Stippere og Styre Mænd, jom hafvde 
jeiglet paa Grønland eller Strat David, blefve paa Naadftuen indfallede for at 
gifve deris Opliusning om Landet, men viidere fom det ide. Imidlertid an- 
vente ieg all min Fliid at faae dend Grenlanbife Handell og Seiglab hos 
Spb Mændene insinuerit, og i hvor vell det gich heel jvart og langjomt til, 
jaa ofvertalte ieg dog ved Guds Biftand en og anden, jom fig dertil med 
Stongl. Assistence ville resolvere, hvilde tillige med mig indfente der om 
en Allerımderdanigjt Suppliqve til Deris Rongl. M. og Missions Collegium. 
winidlertid indløb der en Sfrifvelje fra en befient Wand udj Hamburg, 
jom {ped fig forlyde, at ville interessere med 03 udj dend Gronlandife Han- 
dell og Dertil contribuere en anjeelig Benge Sum. Det jamme givrde Kiøb 
Moendene meere moebige, jaa der effterhaanden for dend Sfyld resolverede 
fig fleere at indtræde i dette Compagnie. Men dend Glæde varede ide ret 
lenge, tht bemelte Wand jfrefy atter igien til 08, at hand hafvde forandret fit 
worjet, og ville nu ide hafve dermed at bejtille. Saa fom juit ved jamme 
Zi Brefv fra Missions Collegio, at de allerunberdanigite forlangende Pri- 
vilegier endnu ide for det forjte finde blifve approberede. Der laae alt- 
jammen paa en Hob igien, faa all Kiob Mtendenis forrige Resolution blefv 
til Mismoedighed, faa det jyntis for mig, at ieg bafvde anvendt all Wioye og 
SD forgiefves; hvor nedflaget од befymret ieg her ofver blefv udj mit Ge- 
mytt, er Gud befiendt. 
Men det var ichun Guds Velbehagelighed, at holde mig udj Sine Prøf- 
veller og at lære mig, at teg ide ffulle forlade mig paa Weennijfer, men paa 
Gud, jom teg og ide heller ganbife Ived Moebet falde, men Holt mig til 
Gud, jom alting formaaer, og forhaabede, at Hand vel jfulle opvede Midler 
til dette hellige Verdis Udforelje, naar Hans Tid og Time fom. 
midlertid fente ieg adffillige Klage Suppliqver og Brefve ИГ Deris 
Song. M. og Missions Collegio og effterloed ie heller at anholde hos Kiøb 
Mændene om det Jamme. Men der var end da jaa liden Apparentzce Der til 
Jom bet funde være, thi Tiden var ide allene i Hænderne, og dend Capital, 
jom ieg vifte at Таае fammen dertil, ganbite utilftrefelig. Ide Dismindre, jaa 
opvagte dog Gud de gode Mænd, jom vare villige, for Guds re at Jette 
06118 till, at de, uanjeet jaa ringe Penge Sum, dog lagde Haand paa Verdet 
og til Reyjens Fortjettelfe fivbte det Sfibrom, Haabet faldet, jom ffulle 
transportere 03 til Grønland og der om Vinteren at forblifve. Det jyutis, 
jom bemelte Sfibrom var ligejom fatale til dette Brug, og at dend guddom- 
melig Providentzce ved det ами Haabet ville jtyrche 08 udj Haabet, at det 
begynte Verd, i hvor flet og dubieus det end [ved fig anjee, dog ffulle gaae 
fort, og ved Hans Biltand lydeligen gelinge; jom och dend Almedtige gode 
Gud imod allis Formoedende giorde det, at der effter haanden fom fleere og 
„ 
0 
= 
5 
© 
0 
©> 
5 
> 
0 
